Справа № 212/8819/26
2/212/6094/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” (далі – ТОВ “ФК “Кредит-Капітал”) звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05 січня 2017 року між Акціонерним товариством “Райффайзен Банк Аваль” (надалі – АТ “Райффайзен Банк Аваль”) та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0207/82/0570771, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Згідно з п.6.4 кредитного договору клієнт підтверджує, що перед підписанням Заяви Договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ “Райффайзен Банк Аваль” та орієнтовну загальну вартість Кредиту, що підтверджується підписом Клієнта про його ознайомлення з умовами кредитування, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 28 вересня 2020 року АТ “Райффайзен Банк” та ТОВ “ФК “Кредит Капітал”, уклали Договір відступлення права вимоги №114/2-39, згідно якого позивачем набуто статусу Нового Кредитора та отримано право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ “Райффайзен Банк” включно і відповідач за кредитним договором №014/0207/82/0570771 від 05 січня 2017 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 35133,37 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 25716,87 грн., заборгованість за процентами – 8359,88 грн., заборгованість за пенею – 1056,62 грн. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 35133,37 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою суду від 18 червня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштової кореспонденції на зареєстроване місце проживання, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без її участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було.
Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 05 січня 2017 року відповідачем підписано заяву-анкету для отримання кредиту “Кредит готівкою”, у якій вказано суму бажаного кредиту, особисті відомості про клієнта, відомості про контактну особу, адресу реєстрації та фактичного проживання, майновий стан, інформацію про роботодавця тощо.
05 січня 2017 року між АТ “Райффейзен Банк Аваль” та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0207/82/0570771, у відповідності до якого, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредиту, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. 
Сума кредиту – 33274,18 грн., цільове використання кредиту – на споживчі цілі у розмірі 30 000 грн., на сплату страхового платежу на користь страховика у розмірі 3274,18 грн., дата надання кредиту – 05 січня 2017 року, дата сплати ануїтетних платежів – 05 числа кожного календарного місяця згідно Графіка погашення кредиту та сплати інших платежів, дата повного погашення кредиту – 05 січня 2023 року, строк кредиту – 72 місяці з дати надання кредиту, процентна ставка – фіксована і становить 39,9 % річних, сума щомісячного переказу з КР – 1223 грн., яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку.
Згідно з п.6.4 кредитного договору, позичальник підтверджує, що перед укладенням договору, він повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ “Райффайзен Банк Аваль” та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Також, відповідачем підписано Графік погашення кредиту, що є Додатком № 1 до кредитного договору № 014/0207/82/0570771, яким визначено: дату щомісячного платежу, суму заборгованості, суму заборгованості по тілу кредиту, суму заборгованості по відсотках, загальний щомісячний платіж.
Крім того, відповідачем підписані Умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по продукту “Кредит Готівкою”.
28 вересня 2020 року між АТ “Райффейзен Банк Аваль” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-39, за яким на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст.512-519 ЦК України, АТ “Райффейзен Банк Аваль” передає (відступає) ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” за плату, а ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” приймає належні АТ “Райффейзен Банк Аваль” права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (портфель заборгованості).
Згідно платіжної інструкції № 19751 від 28 вересня 2020 року, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” було сплачено АТ “Райффейзен Банк Аваль” грошові кошти, в якості оплати вартості прав вимоги, згідно договору відступлення права вимоги № 114/2-39 від 28 вересня 2018 року.
Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Додаткової угоди № 5 від 29 квітня 2026 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-39 від 28 вересня 2020 року, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/0207/82/0570771 від 05 січня 2017 року у сумі 35133,37 грн., з яких: 25716,87 грн. – сума основного боргу за кредитом, 8359,88 грн. – сума заборгованості по відсотках, 1056,62 грн. – сума заборгованості по пеням/штрафам.
З метою досудового врегулювання спору, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” направляло на адресу відповідача претензію № 20026787 від 11 травня 2026 року щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 014/0207/82/0570771 від 05 січня 2017 року у сумі 35133,37 грн.
Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1-2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що к редитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 статті 612 ЦК України зазначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц зазначено: “стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню”.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом, відповідач власноручним підписом підтвердила повне ознайомлення з інформацією про отримані кредитні послуги, які містять основні умови кредитування, інформацію щодо річної процентної ставки, порядок повернення кредиту та відсотків, розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови.
Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим кредитні договори, згідно зі ст.629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ними, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договорів.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Матеріалами справи підтверджено, що АТ “Райффайзен Банк Аваль” відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань за кредитним договором № 014/0207/82/0570771 від 05 січня 2017 року.
Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій та з розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем вбачається, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 014/0207/82/0570771 від 05 січня 2017 року у розмірі 34076,75 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 25716,87 грн., заборгованість за процентами – 8359,88 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне
Частиною 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п.10.3 договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню у розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов`язання мало бути виконаним і по день виконання позичальником простроченого зобов`язання включно.
Так, умовами кредитного договору, погодженого сторонами передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, встановлення пені, яка підлягає нарахуванню у разі невиконання грошового зобов`язання. Оскільки відповідачем допущено порушення грошового зобов`язання, первісний кредитор набув право на нарахування пені у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. 
Таким чином, розмір пені за невиконання грошового зобов`язання за період з 05 листопада 2019 року по 05 вересня 2020 року становить 1056,62 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладеного з АО “Апологет”; акт № 12 наданих послуг від 11 травня 2026 року, за яким АО “Апологет” надано, а позивач прийняв послуг відповідно до укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року і сума наданих послуг складає 8000 грн.; детальний опис наданих послуг до акту № 12 від 11 травня 2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, за яким АО “Апологет” зобов`язується надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами щодо боржника ОСОБА_2 , вартістю послуги, з якого вбачається, що АО “Апологет” було надано наступні адвокатські послуги: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3,30 год.
Вивчивши вказані докази, враховуючи, що відповідачем до суду не подавалось відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 8000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн., які було сплачено позивачем із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, оскільки позов було подано до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЕСІТС “Електронний суд”, а всього судові витрати на загальну суму 10662,40 грн. (8000 грн. + 2662,40 грн.).
Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.207, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 634, 938, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,- 
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” заборгованість за кредитним договором № 014/0207/82/0570771 від 05 січня 2017 року у загальному розмірі 35133 (тридцять п`ять тисяч сто тридцять три) гривні 37 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” судові витрати у загальному розмірі 10662 (десять тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал”, код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження юридичної особи: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 13 липня 2026 року.

Суддя: М.Д. Власенко