Справа № 420/503/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хлімоненкова М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24 грудня 2025 року №951060849856 «про відмову в перерахунку пенсії»,
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 22.08.1995 року по 31.03.1997 року позивач працював Одеській митниці, з 01.04.1997 року по 07.05.2005 року в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 15.02.2007 року в Одеській митниці, з 16.02.2007 по 31.01.2008 в Південній регіональній митниці з 23.06.2009 року по 22.10.2009 року в Апараті Верховної ради, з 01.04.2010 року по 14.06.2010 року в Апараті Верховної ради України, з 19.08.2013 року по 14.04.2014 року в Головному управлінні доходів в Одеській області, з 14.04.2014 року по 13.06.2017 року в Південній митниці Міндоходів, з 14.06.2017 по 03.02.2022 року в Головному управлінні Держпраці в Одеській області та з 04.02.2022 року по 02.06.2025 в Рахунковій платі за записами трудової книжки НОМЕР_1 ,
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 16.12.2025 року у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01 грудня 2025 р. № 13/1-557 та довідкою про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01 грудня 2025 р. № 13/1-558, виданих Рахунковою палатою з урахуванням вже отриманих сум пенсії,
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що звернувся до пенсійного органу через особистий кабінет на Веб порталі Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію по інвалідності за Законом України “Про державну службу” надавши довідку про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01 грудня 2025 р. № 13/1-557 та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01 грудня 2025 р. № 13/1-558, виданих Рахунковою палатою. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24 грудня 2025 р. № 951060849856 «про відмову в перерахунку пенсії» відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про державну службу” з тих підстав, що призначення пенсії по інвалідності Законом № 889 не передбачено. Також вказано, що відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби періодів роботи починаючи з 01.03.1996 року у Одеській митниці Державної митної служби України та Чорноморській регіональній митниці, оскільки за вказаних період роботи присвоювалися персональні звання «Інспектор митної служби ІІІ рангу», «Інспектор митної служби ІІ рангу», «Інспектор митної служби І рангу», «Радник митної служби ІІІ рангу», «Радник митної служби ІІ рангу», «Радник митної служби І рангу».
Оскаржуване рішення позивач вважає протиправним, звертаючи увагу суду на приписи ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII якою визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Також позивач вважає, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року.
Ухвалою суду від 13.01.2026 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Також вказаною ухвалою відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання до суду відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України. 
Ухвалу суду від 13.01.2026 в електронному вигляді відповідачу було направлено судом через підсистему Електронний суд та доставлено до електронного кабінету – 15.01.2026.
Однак, у встановлений судом строк та на даний час, відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області не надійшло, що в силу приписів КАС України не є перешкоду для розгляду справи.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Довідки до Акту огляду МСЕК серія 12ААВ №508335 від 14.06.2021 встановлена інвалідність ІІ групи безстроково.
16.12.2026 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
За результатами розгляду заяви позивача Головним управління пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення №951060849856 від 24.12.2025 про відмову в перерахунку пенсії позивачу. 
Рішення мотивоване тим, що положення пунктів 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 визначають, що право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723 мають чоловіки, які досягли віку 62 роки. Призначення пенсії по інвалідності вищезазначеною нормою закону не передбачено. 
Крім того, згідно оскаржуваного рішення відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби періодів роботи починаючи з 01.03.1996 року у Одеській митниці Державної митної служби України та Чорноморській регіональній митниці за трудовою книжкою АЕ № від 28.09.1995, оскільки за вказаний період роботи присвоювалися персональні звання “Інспектор митної служби ІІІ рангу”, “Інспектор митної служби ІІ рангу”, “Інспектор митної служби І рангу”, “Радник митної служби ІІІ рангу”, “Радник митної служби ІІ рангу”, “Радник митної служби І рангу”. Враховуючи вищевикладене, підстави для переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” відсутні, оскільки заявник не досяг пенсійного віку та відсутній необхідний стаж роботи на посаді державного службовця визначених статтею 25 Закону № 3723.
Вважаючи таке рішення протиправним, та наявним у нього права на переведення на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» позивач звернувся до суду із позовом.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Приписами ч.1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Як визначено п.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Приписами ч.1 ст. 10 Закону №1058-ІV унормовано, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі по тексту - №3723-ХІІ).
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі по тексту - Закон №889-VІІІ).
Згідно із ч.1 ст. 1 Закону № 889-VІІІ державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (ч.1 ст.5 Закону №889-VІІІ).
Статтею 90 Закону № 889-VІІІ обумовлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п.2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктами 8, 10 - 12 розділу ХІ Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723 та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ч.9 ст. 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону №3723-XII).
З наведених положень Закону №889-VIII та Закону №3723-XII вбачається, що призначення пенсії по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, можливо за таких обставин: наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV; встановлення особі інвалідності I або II групи у період перебування на державній службі, за умови наявності стажу державної служби не менше 10 років, або встановлення особі інвалідності I або II групи незалежно від часу встановлення їй інвалідності, за умови наявності 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вона працювала на зазначених посадах; пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Враховуючи проведений судом аналіз положень пунктів 10 - 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку що ними передбачена можливість призначення пенсії по інвалідності відповідно до ч.9 ст. 37 Закону №3723-XII.
Відтак, висновки Головного управління ПФУ в Сумській області, викладені в оскаржуваному рішенні №951060849856 від 24.12.2025 про те, що не передбачена нормами Закону №889-VIII можливість призначення пенсії по інвалідності суд вважає безпідставними, та такими, що суперечать положенням пунктів 10 - 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993.
Також, як вбачається із оскаржуваного рішення, підставою для відмови позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ слугувала відсутність у позивача необхідного стажу державної служби, у зв`язку з тим, що пенсійним органом не зараховано до стажу державної служби періоди роботи починаючи з 01.03.1996 року у Одеській митниці Державної митної служби України та Чорноморській регіональній митниці за трудовою книжкою АЕ № від 28.09.1995, оскільки за вказаний період роботи присвоювалися персональні звання “Інспектор митної служби ІІІ рангу”, “Інспектор митної служби ІІ рангу”, “Інспектор митної служби І рангу”, “Радник митної служби ІІІ рангу”, “Радник митної служби ІІ рангу”, “Радник митної служби І рангу”.
Таким чином, спірним в у цій справі є питанням зарахування до стажу державної служби періоду перебування позивача на посадах в митних органах.
Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 від 28.09.1995 та вкладиша до неї від 19.08.2013, позивач працював у митних органах на різних посадах, а саме:
22.08.1995 - призначений на посаду інспектора Одеської митниці;
27.08.1995 - прийняв присягу державного службовця;
01.03.1996 – присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби ІІІ рангу»;
31.03.1997 - звільнений з посади у зв`язку з ліквідацією Одеської митниці;
01.04.1997 - призначений на посаду старшого інспектора Чорноморської регіональної митниці;
19.03.1998 - присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби ІІ рангу»;
22.04.2000 - присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби І рангу»;
08.04.2002 - призначений на посаду головного ТВВ №2;
17.05.2002 - присвоєно персональне звання «Радник митної служби ІІІ рангу»;
01.04.2004 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби ІІІ рангу»;
07.05.2005 – звільнений із займаної посади у зв`язку із переведенням до Одеської митниці;
08.05.2005 – призначений на посаду старшого інспектора Одеської митниці;
14.02.2006 - призначений на посаду заступника начальника відділу;
27.03.2006 - присвоєно спеціальне звання «Інспектор митної служби ІІ рангу»;
15.02.2007 – звільнений із займаної посади в порядку переведення до Південної регіональної митниці;
16.02.2007 – призначений на посаду заступника начальника відділу Південної регіональної митниці;
30.04.2008 - звільнений з посади у зв`язку з ліквідацією Південної регіональної митниці;
19.08.2013 – призначений на посаду головного державного інспектора відділу митної статистики Головного управління Міндоходів в Одеській області;
01.01.2014 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної служби ІІ рангу»;
14.04.2014 – звільнений із займаної посади в порядку переведення на роботу до Південної митниці Міндоходів;
15.04.2014 – призначений на посаду начальника відділу митного оформлення №4 митного поста «Одеса-порт» Південної митниці Міндоходів;
09.12.2014 – переведений на посаду начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС;
13.06.2017 – звільнений із займаної посади начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС в порядку переведення до Головного управління Держпраці в Одеській області.
Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII.
У свою чергу, пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 передбачено, серед іншого, зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посада державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.
В той же час, частиною 18 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Крім того, спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України.
Нормами Митного кодексу України від 12.12.1991 № 1970-XII було закріплено, що працівник митного органу України є представником державного органу (ст. 156). Службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи (ст. 154).
Положеннями Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-IV було передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу» (ст. 430).
Відповідно до ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, (який є чинним на час виникнення спірних правовідносин), працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Згідно із ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
При цьому згідно з п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Таким чином, зважаючи на те, що як Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», так і нормами діючих до нього Законів України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та Порядку № 283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, та враховуючи, що позивач з 22.08.1995 працював в митних органах, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному чинним на момент проходження служби порядку, то періоди роботи (служби) позивача з 22.08.1995 по 13.06.2017 на зазначених посадах підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління ПФУ в Сумській області у зарахуванні до стажу державної служби періодів роботи позивача починаючи з 01.03.1996 року у Одеській митниці Державної митної служби України та Чорноморській регіональній митниці, у зв`язку із тим, що за вказаний період роботи присвоювалися персональні звання “Інспектор митної служби ІІІ рангу”, “Інспектор митної служби ІІ рангу”, “Інспектор митної служби І рангу”, “Радник митної служби ІІІ рангу”, “Радник митної служби ІІ рангу”, “Радник митної служби І рангу”, - є протиправною.
Підсумовуючи суд виснує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24 грудня 2025 року №951060849856 про відмову в перерахунку пенсії в цілому є протиправним та підлягає скасуванню судом, а відтак позовні вимоги у вказаній частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню судом.
Також суд вважає обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню судом позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.03.1996 року по 31.03.1997 року в Одеській митниці, з 01.04.1997 року по 07.05.2005 року в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 15.02.2007 року в Одеській митниці згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 .
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 16.02.2007 по 31.01.2008 в Південній регіональній митниці, з 23.06.2009 року по 22.10.2009 року в Апараті Верховної ради, з 01.04.2010 року по 14.06.2010 року в Апараті Верховної ради України, з 19.08.2013 року по 14.04.2014 року в Головному управлінні доходів в Одеській області, з 14.04.2014 року по 13.06.2017 року в Південній митниці Міндоходів, з 14.06.2017 по 03.02.2022 року в Головному управлінні Держпраці в Одеській області та з 04.02.2022 року по 02.06.2025 в Рахунковій платі, - суд зауважує, що згідно оскаржуваного рішення відповідачем не було відмовлено у зарахуванні вказаних періодів роботи до стажу державної служби.
Відтак, у вказаній частині права позивача оскаржуваним рішенням не є порушеними, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити йому пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 16.12.2025 року у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01 грудня 2025 р. № 13/1-557 та довідкою про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01 грудня 2025 р. № 13/1-558, виданих Рахунковою палатою з урахуванням вже отриманих сум пенсії, суд зазначає наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 07.12.2025 Рахунковою палатою були видані довідка №13/1-557 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідка №13/1-558 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Втім у спірному рішенні оцінка пенсійним органом таким довідкам надана не була, висновків про їх не врахування при визначенні розміру пенсії позивача викладено не було.
Суд зауважує, що адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах дотримання законодавства.
У даній справі, прийняття рішення про призначення/ перерахунок/ переведення на пенсію по інвалідності відповідно до положень ст. 37 Закону № 3723-XII із визначенням її розміру у відсотках заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній служб або мотивована відмова, - є повноваженнями відповідача.
В той же час, суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади та втручатися в делеговані повноваження. Суд не може передчасно приймати рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, якщо таким органом питання врахування/не врахування довідок при визначені розміру пенсії не вирішені, оцінка поданим документам не надана, оскільки такі дії виходять за межі повноважень суду.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Відтак, у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити йому пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 16.12.2025 року у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01 грудня 2025 р. № 13/1-557 та довідкою про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01 грудня 2025 р. № 13/1-558, виданих Рахунковою палатою з урахуванням вже отриманих сум пенсі слід відмовити.
При цьому, враховуючи висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення №951060849856 від 24.12.2025, необхідність його скасування судом, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.03.1996 року по 31.03.1997 року в Одеській митниці, з 01.04.1997 року по 07.05.2005 року в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 15.02.2007 року в Одеській митниці, суд вважає що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.12.2025 щодо переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши докази у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області №951060849856 від 24 грудня 2025 року про відмову в перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 01.03.1996 року по 31.03.1997 року в Одеській митниці, з 01.04.1997 року по 07.05.2005 року в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 15.02.2007 року в Одеській митниці згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 28.09.1995, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2025 про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, код ЄДРПОУ 21108013, адреса: вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА