ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/5758/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НМ Транспорт"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 (колегія суддів: Савицький Я. Ф. - головуючий, Діброва Г. І., Ярош А. І.) та ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.10.2025 (суддя Літвінов С. В.) 

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НМ Транспорт" на бездіяльність головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кучерук Любові Вікторівни у справі

за позовом керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "НМ Транспорт"; 2) Концерну "Військторгсервіс" в особі Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях,

про визнання договору недійсним і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи, що передували постановленню оскаржуваних судових рішень 

1.1. Керівник Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "НМ Транспорт" (далі - ТОВ "НМ Транспорт") і Концерну "Військторгсервіс" в особі Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" (далі - Концерн "Військторгсервіс" в особі Філії "Південна") про визнання недійсним договору про надання послуг від 01.09.2022 № ВКС-1007, укладеного між Концерном "Військторгсервіс" в особі філії "Південна" та ТОВ "НМ Транспорт", і про зобов`язання ТОВ "НМ Транспорт" звільнити приміщення площею 498 м2 буд. літ. "Н" і літ. "Л" закритої території за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 32.

1.2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.01.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 916/5758/23, задоволено позов Прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України.

Вирішено визнати недійсним договір про надання послуг від 01.09.2022 № ВКС-1007, укладений між Концерном "Військторгсервіс" в особі філії "Південна" та ТОВ "НМ Транспорт". Зобов`язано ТОВ "НМ Транспорт" звільнити приміщення площею 498 м2 буд. літ. "Н" і літ. "Л" закритої території за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського,32.

1.3. 27.05.2025 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 видано відповідні накази.

1.4. У липні 2025 ТОВ "НМ Транспорт" звернулося до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кучерук Любові Вікторівни (далі - головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В.), у якій просило:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка полягає в незакінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 згідно з виконавчим документом, зокрема, судовим наказом № 916/5758/23, виданим 27.05.2025 Господарським судом Одеської області;

- зобов`язати головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. провести всі необхідні дії, спрямовані на закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі від 27.05.2025 № 916/5758/23; 

- стягнути з Хаджибейського ВДВС на користь ТОВ "НМ Транспорт" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 100,00 грн.

1.5. Скарга ТОВ "НМ Транспорт" обґрунтована тим, що головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В. порушила вимоги частини 3 статті 13, пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки станом на дату винесення головним державним виконавцем ВДВС Кучерук Л. В. постанови про відкриття виконавчого провадження (05.06.2025) приміщення буд. літ. "Н" і літ. "Л", розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 32, були звільнені ТОВ "НМ Транспорт" згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23.

1.6. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у справі № 916/5758/23 прийнято до провадження скаргу ТОВ "НМ Транспорт" на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 

2.1. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2025, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у справі № 916/5758/23, залишено без розгляду скаргу ТОВ "НМ Транспорт" у частині зобов`язання головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. провести всі необхідні дії, спрямовані на закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 у справі № 916/5758/23.

Відмовлено в частині скарги ТОВ "НМ Транспорт" щодо визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка полягає в незакінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 згідно з виконавчим документом, зокрема, судовим наказом № 916/5758/23, виданим 27.05.2025 Господарським судом Одеської області.

2.2. Господарський суд першої інстанції, розглядаючи скаргу ТОВ "НМ Транспорт" на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., установив, що 22.08.2025 до Господарського суду Одеської області від головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. надійшло повідомлення про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, оскільки 15.08.2025 головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В. у присутності представника Міністерства оборони України склала акт з виходом за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32, та встановила, що боржник знаходиться в приміщенні на підставі договору оренди від 18.06.2025 2098409/2454, акта приймання-передачі в оренду від 18.06.2025. Тобто, як зазначила головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В., боржник фактично виконав рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23.

Крім того, як установив місцевий господарський суд, 03.09.2025 до Господарського суду Одеської області від ТОВ "НМ Транспорт" надійшла заява про часткове залишення скарги ТОВ "НМ Транспорт" на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. без розгляду. В цій заяві ТОВ "НМ Транспорт" просило залишити без розгляду пункт 2 скарги щодо зобов`язання головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. провести всі необхідні дії, спрямовані на закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі від 27.05.2025 № 916/5758/23. В іншій частині скаржник просив задовольнити скаргу ТОВ "НМ Транспорт" на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. у повному обсязі. 

За таких обставин Господарський суд першої інстанції виснував про наявність підстав для залишення без розгляду скарги ТОВ "НМ Транспорт" на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. у частині стосовно зобов`язання головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. провести всі необхідні дії, спрямовані на закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі від 27.05.2025 № 916/5758/23.

Господарські суди попередніх інстанцій, відмовляючи ТОВ "НМ Транспорт" у задоволенні скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка полягає в незакінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23, виходили з того, що додані боржником до скарги письмові докази не підтверджують фактичного виконання ТОВ "НМ Транспорт" рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 після набрання ним законної сили до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. З урахуванням викладеного господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність у цьому випадку правових підстав для визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка полягає в незакінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 згідно з виконавчим документом, зокрема, судовим наказом № 916/5758/23, виданим 27.05.2025 Господарським судом Одеської області.

Господарський суд першої інстанції також зазначив, що головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В. при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження дотрималася приписів Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5).

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 та ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2025 у справі № 916/5758/23, до Верховного Суду звернулося ТОВ "НМ Транспорт" із касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення, а справу № 916/5758/23 передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "НМ Транспорт" зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням положень частини 3 статті 13, пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", статті 3 Цивільного кодексу України. При цьому, на думку скаржника, господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, допустили порушення приписів статей 13, 74, 76, 77, 86, 210, 236 Господарського процесуального кодексу України, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи. 

За доводами ТОВ "НМ Транспорт", суди встановили обставини справи на підставі недослідженого та відсутнього в матеріалах справи доказу. Так, скаржник стверджує, що господарські суди попередніх інстанцій поклали в основу оскаржуваних судових рішень акт державного виконавця від 01.07.2025, яким нібито встановлено неповне звільнення площі (488 м2 замість 498 м2). Однак ТОВ "НМ Транспорт" наголошує на тому, що акт державного виконавця від 01.07.2025 фізично відсутній у матеріалах справи № 916/5758/23. Крім того, скаржник зазначає, що цей акт не був поданий учасниками справи у встановленому законом порядку, не досліджувався в судовому засіданні, не оголошувався судом та не надавався ТОВ "НМ Транспорт" для ознайомлення. За таких обставин ТОВ "НМ Транспорт" вважає, що господарські суди попередніх інстанцій порушили принципи безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін. При цьому скаржник із покликанням на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14.12.2018 у справі № 914/809/18, від 19.12.2025 у справі № 915/222/24, зазначає, що суд зобов`язаний оцінювати виключно ті докази, які є в матеріалах справи та досліджувалися в процесі розгляду справи.

ТОВ "НМ Транспорт" також зазначає, що апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові здійснив покликання на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 15.03.2023 у справі № 910/12525/21, від 07.06.2023 у справі № 916/3023/21, від 25.10.2023 у справі № 904/6745/22, від 14.02.2024 у справі № 910/15812/22, від 20.09.2023 у справі № 910/9876/22, від 11.01.2024 у справі № 922/1450/23. Однак, за доводами скаржника, в Єдиному державному реєстрі судових рішень таких постанов Верховного Суду немає. 

Крім того, скаржник вважає, що господарські суди попередніх інстанцій порушили стандарт доказування та встановили не передбачені законодавством умови підтвердження виконання судового рішення. Так, ТОВ "НМ Транспорт" зазначає, що суди не взяли до уваги акт огляду від 02.06.2025 виключно через відсутність під час його складання представника Міністерства оборони України. Цим, на думку ТОВ "НМ Транспорт", господарські суди фактично надали наперед встановлену силу документу певної форми - двосторонньому акту за участю безпосередньо стягувача (Міністерства оборони України), що суперечить положенням статті 86 Господарського процесуального кодексу України. Тому скаржник вважає, що він у цьому випадку довів факт звільнення приміщення за "стандартом переваги більш вагомих доказів" (вірогідності доказів), що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20, від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18.

ТОВ "НМ Транспорт" наголошує на тому, що апеляційний господарський суд, незважаючи на завчасно подане клопотання про відкладення розгляду справи та надані докази щодо неможливості участі в судовому засіданні, розглянув справу за відсутності представника скаржника. Внаслідок цього, як стверджує скаржник, він був позбавлений можливості надати пояснення щодо доказів і доводів інших учасників справи безпосередньо в судовому засіданні за участю представника Міністерства оборони України.

ТОВ "НМ Транспорт" зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, не застосували положення статті 3 Цивільного кодексу України (принцип добросовісності) та проігнорували висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 10.04.2019 у справі № 461/9578/15-ц, згідно з якими ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. На думку скаржника, заперечення стягувачем (Міністерством оборони України) факту добровільного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 станом на 02.06.2025 (до відкриття виконавчого провадження) за наявності чинного нового договору від 18.06.2025 року є очевидним виявом суперечливої поведінки (venire contra factum proprium).

Скаржник стверджує, що апеляційний господарський суд помилково застосував норму матеріального права та не застосував норму, яка підлягала застосуванню. Так, за доводами ТОВ "НМ Транспорт", апеляційний господарський суд зазначив, що згідно із частиною 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" в разі невиконання рішення до відкриття виконавчого провадження з боржника підлягає стягненню виконавчий збір. Однак скаржник стверджує, що зазначена норма має інший зміст, а саме відповідно до частини 1 статті 27 цього Закону виконавчий збір є збором за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. На думку скаржника, апеляційний господарський суд помилково не застосував приписи частини 9 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких виконавчий збір не стягується в разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону у випадку, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

3.3. Верховний Суд 19.06.2026 зареєстрував відзив Хаджибейського ВДВС, сформований 19.06.2026 в підсистемі "Електронний Суд".

Колегія суддів, перевіривши зазначений відзив на предмет дотримання процесуальних норм права під час його оформлення, дійшла висновку, що цей відзив підлягає поверненню без розгляду з огляду на таке. 

Колегія суддів установила, що відзив подано від імені Хаджибейського ВДВС представником заявника - Кучерук Л. В.

Частиною 7 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача.

Приписами частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. 

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, наведені положення законодавства розмежовують такі юридичні категорії як "самопредставництво" і "представництво".

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). 

Однак документи, додані до відзиву, не є належними доказами на підтвердження повноважень Кучерук Л. В. діяти від імені Хаджибейського ВДВС за правилами самопредставництва. 

Відповідно до частини 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, установивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

3.4. Міністерство оборони України у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "НМ Транспорт" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Міністерство оборони України зазначає, що йому стало відомо про акт огляду від 02.06.2025 від головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка після отримання листа від Концерну "Військторгсервіс" в особі Філії "Південна" запитала представника стягувача про те, чи підтверджує він факт виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23. Головному державному виконавцю ВДВС Кучерук Л. В. було повідомлено про те, що Міністерство оборони України не підтверджує факт звільнення ТОВ "НМ Транспорт" приміщень буд. літ. "Н" і літ. "Л" закритої території за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 32. Крім того, Міністерство оборони України зазначає, що представник Міністерства оборони України не був присутній під час складання акта огляду від 02.06.2025 і не уповноважував Концерн "Військторгсервіс" в особі Філії "Південна" діяти від імені стягувача - Міністерства оборони України. Міністерство оборони України також зазначає, що з дня відкриття виконавчого провадження (05.06.2025) та до укладення договору оренди (18.06.2025) відбувалося незаконне використання нежитлових приміщень державної власності (тільки меншої площі), які належать до сфери управління Міністерства оборони України.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

4.2. Як зазначалося, скаржник у касаційній скарзі просить скасувати в повному обсязі постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.10.2025 у справі № 916/5758/23. Разом із тим колегія суддів установила, що в касаційній скарзі ТОВ "НМ Транспорт" немає доводів щодо незгоди скаржника з висновками господарського суду першої інстанції стосовно залишення без розгляду скарги ТОВ "НМ Транспорт" від 09.07.2025 № 2-1068/25 у частині зобов`язання головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. провести всі необхідні дії, спрямовані на закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 у справі № 916/5758/23.

Отже, Верховний Суд під час касаційного провадження здійснює перегляд оскаржуваних судових рішень у межах доводів і вимог касаційної скарги ТОВ "НМ Транспорт", які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

4.3. Переглянувши оскаржувані судові рішення, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

4.4. За змістом статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

4.5. Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

4.6. Колегія суддів також зазначає, що згідно із частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

4.7. Крім того, відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

4.8. З урахуванням викладеного Верховний Суд зазначає, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника та не повинно створювати для стягувача зайвих перешкод і витрат. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.02.2024 у справі № 924/811/22.

4.9. Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні "Горнсбі проти Греції", відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Ця стаття проголошує "право на суд", одним із аспектів якого є право на доступ до суду, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було би ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати в статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло би породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20.

4.10. У справі "Глоба проти України" ЄСПЛ зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття в межах її компетенції всіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення всього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції. Сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. ЄСПЛ також зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які в державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

4.11. Отже, Верховний Суд зазначає, що встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це би нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.06.2026 у справі № 915/666/20, від 18.05.2026 у справі № 917/1275/17, від 16.04.2026 у справі № 915/1567/21.

4.12. Згідно із частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

4.13. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

4.14. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

4.15. Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" перебачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

4.16. Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та в передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус і організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

4.17. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

4.18. За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

4.19. Верховний Суд зазначає, що забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження, встановлених статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження".

4.20. Статтею 339-1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

4.21. Як установили господарські суди, в липні 2025 ТОВ "НМ Транспорт" звернулося до Господарського суду Одеської області із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., у якій просило:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка полягає в незакінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 згідно з виконавчим документом, зокрема, судовим наказом № 916/5758/23, виданим 27.05.2025 Господарським судом Одеської області;

- зобов`язати головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. провести всі необхідні дії, спрямовані на закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі від 27.05.2025 № 916/5758/23; 

- стягнути з Хаджибейського ВДВС на користь ТОВ "НМ Транспорт" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 100,00 грн.

Скарга ТОВ "НМ Транспорт" обґрунтована тим, що головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В. порушила вимоги частини 3 статті 13, пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки станом на дату винесення головним державним виконавцем ВДВС Кучерук Л. В. постанови про відкриття виконавчого провадження (05.06.2025) приміщення буд. літ. "Н" і літ. "Л", розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 32, були звільнені ТОВ "НМ Транспорт" згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23.

4.22. Верховний Суд зазначає, що за змістом частин 1, 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

4.23. Отже, на стадії відкриття виконавчого провадження виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України "Про виконавче провадження", чи надано всі документи. Тому в разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, виконавець відкриває виконавче провадження. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28.05.2026 у справі № 917/1500/24, від 16.01.2026 у справі № 910/4961/18, від 15.12.2025 у справі № 910/3268/22, від 24.09.2025 у справі № 917/1130/23.

4.24. Таким чином, установивши, що пред`явлений до примусового виконання судовий наказ як виконавчий документ відповідає вимогам частини 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", тобто немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, державний / приватний виконавець, діючи в межах наданих йому цим Законом повноважень, відкриває виконавче провадження, накладає арешт на кошти та майно боржника, а також вчиняє інші дії щодо примусового виконання відповідного виконавчого документа.

4.25. Пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень ЄСПЛ) і надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

4.26. Відповідно до пунктів 5, 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню в разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

4.27. Як зазначив господарський суд першої інстанції, у скарзі ТОВ "НМ Транспорт", скаржник фактично просить суд визнати рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 виконаним у добровільному порядку в повному обсязі станом на 02.06.2025.

4.28. Як установили господарські суди, рішенням Господарського суду Одеської області від 13.01.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 916/5758/23, задоволено позов Прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України.

Вирішено визнати недійсним договір про надання послуг від 01.09.2022 № ВКС-1007, укладений між Концерном "Військторгсервіс" в особі філії "Південна" та ТОВ "НМ Транспорт". Зобов`язано ТОВ "НМ Транспорт" звільнити приміщення площею 498 м2 буд. літ. "Н" і літ. "Л" закритої території за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 32.

4.29. Суди також установили, що 27.05.2025 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 видано відповідні накази.

4.30. 05.06.2025 головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постанову про стягнення виконавчого збору.

4.31. 17.06.2025 від ТОВ "НМ Транспорт" до головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. надійшла заява про закриття виконавчого провадження, в якій боржник зазначав про те, що звільнення приміщень буд. літ. "Н" і літ. "Л" закритої території за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 32, площею 498 м2, відбулося ще до відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 у справі № 916/5758/23. Крім того, в цій заяві ТОВ "НМ Транспорт" покликалося на акт огляду від 02.06.2025, складений комісією Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс", і стверджувало, що цей акт підтверджує факт самостійного звільнення боржником приміщень буд. літ. "Н" і літ. "Л" закритої території за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 32, площею 498 м2.

4.32. Крім того, 17.06.2025 до господарського суду першої інстанції від Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс" надійшла заява про виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23, що підтверджується актом огляду від 02.06.2025, складеним комісією Південного регіонального управління Концерну "Військторгсервіс".

4.33. Однак господарський суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, оцінивши акт огляду від 02.06.2025, виснував, що цей акт був складений в односторонньому порядку без участі сторін виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме: без стягувача - Міністерства оборони України та без боржника - ТОВ "НМ Транспорт". 

4.34. За таких обставин суди попередніх інстанцій виснували, що головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В. правомірно визнала акт огляду від 02.06.2025 таким, що не підтверджує факт виконання судового рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

4.35. Крім того, згідно іа встановленими обставинами, до Міністерства оборони України не надходило повідомлень про намір виїхати та встановити факт добровільного виконання рішення суду з боку ТОВ "НМ Транспорт"; Міністерство оборони України не було повідомлено про складання акту огляду від 02.06.2025. При цьому ТОВ "НМ Транспорт" не повідомило стягувача про факт добровільного виконання рішення суду і звільнення приміщень.

4.36. З урахуванням викладеного, як зазначили суди, 17.06.2025 головний державний виконавець ВДВС Кучерук Л. В. стягнула з боржника виконавчий збір у розмірі 32000,00 грн і витрати виконавчого провадження в розмірі 369,00 грн та винесла постанову про зняття арешту з коштів.

4.37. 28.07.2025 Міністерство оборони України звернулося до Концерну "Військторгсервіс" про надання інформації щодо приміщень. Концерн "Військторгсервіс" листом від 31.07.2025 № 582 на запит Міністерства оборони України повідомив про дійсну площу приміщень та про те, що ТОВ "НМ Транспорт" самостійно виконало рішення суду у справі № 916/5758/23, а саме звільнило приміщення буд. літ. "Н" і літ. "Л" за адресою: м.Одеса, вул. М. Боровського, 32. Крім того, на підставі договору оренди нерухомого майна від 18.06.2025 № 209840912454, укладеного з Фондом державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, ТОВ "НМ Транспорт" отримало в оренду ці ж самі приміщення 

4.38. З урахуванням наведеного суди виснували, що додані боржником до скарги письмові докази не підтверджують фактичного виконання ТОВ "НМ Транспорт" рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 після набрання ним законної сили до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. 

4.39. Тому господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність у цьому випадку правових підстав для визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка полягає в незакінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 згідно з виконавчим документом, зокрема, судовим наказом № 916/5758/23, виданим 27.05.2025 Господарським судом Одеської області.

4.40. Верховний Суд зазначає, що доводи, викладені в касаційній скарзі ТОВ "НМ Транспорт", не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій. 

4.41. При цьому за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд не встановив порушення судами приписів 13, 74, 76, 77, 86, 210, 236 Господарського процесуального кодексу України та неправильного застосування положень частини 3 статті 13, пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", статті 3 Цивільного кодексу України, на які покликається скаржник у касаційній скарзі. 

4.42. Крім того, висновки, викладені в оскаржуваних судових рішеннях, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які покликається скаржник. Колегія суддів також зазначає, що справи, на які посилається скаржник, демонструють очевидну різноманітність обставин (підстав та чинників), які бралися судами до уваги та вплинули на рішення Верховного Суду, які ухвалені за результатами перегляду рішень судів попередніх інстанцій, та які не корелюються з обставинами, встановленими судами у справі, що розглядається. В кожній із наведених скаржником справ Верховний Суд сформував висновки на підставі конкретних обставин, які встановлені господарськими судами під час дослідження обставин справи.

4.43. При цьому помилкове покликання господарських судів попередніх інстанцій на акт головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В. від 01.07.2025, а також помилкове посилання апеляційного господарського суду на висновки Верховного Суду в постановах, які відсутні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у цьому випадку не призвели до неправильного вирішення скарги ТОВ "НМ Транспорт". Крім того, помилкове наведення апеляційним господарським судом іншого змісту частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" також не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не призвело до неправильного вирішення спору.

4.44. Водночас ТОВ "НМ Транспорт" наголошує на тому, що апеляційний господарський суд, незважаючи на завчасно подане клопотання про відкладення розгляду справи та надані докази щодо неможливості участі в судовому засіданні, розглянув справу за відсутності представника скаржника. Внаслідок цього, як стверджує ТОВ "НМ Транспорт", скаржник був позбавлений можливості надати пояснення щодо доказів і доводів інших учасників справи безпосередньо в судовому засіданні за участю представника Міністерства оборони України.

4.45. Колегія суддів, розглянувши наведені доводи скаржника, не може взяти їх до уваги, оскільки апеляційний господарський суд із дотриманням вимог процесуального законодавства розглянув клопотання ТОВ "НМ Транспорт" про відкладення розгляду справи та навів мотиви відмови в його задоволенні. Так, апеляційний господарський суд установив, що ТОВ "НМ Транспорт" завчасно було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, тому мало достатньо часу забезпечити явку в судове засідання іншого представника. Крім того, апеляційний господарський суд урахував, що в судовому засіданні 25.02.2026 представник скаржника брав участь та змістовно виклав свою позицію в цій справі. При цьому апеляційний господарський суд установив, що ТОВ "НМ Транспорт" у клопотанні про відкладення розгляду справи не навело жодних об`єктивних причин, які унеможливлюють розгляд справи за його відсутності. 

4.46. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні скарги ТОВ "НМ Транспорт" в частині щодо визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця ВДВС Кучерук Л. В., яка полягає в незакінченні виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/5758/23 згідно з виконавчим документом, зокрема, судовим наказом № 916/5758/23, виданим 27.05.2025 Господарським судом Одеської області.

4.47 Процесуальні дії господарських судів попередніх інстанцій відповідають вимогам процесуального законодавства, а скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, не довів порушення та неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права. 

4.48. Отже, колегія суддів зазначає, що за результатами перегляду судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносини судами попередніх інстанцій, із правильним застосуванням норм права. Підстав для скасування чи зміни судових рішень, що оскаржуються, Верховний Суд не встановив.

4.49. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень.

4.50. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Відповідно до частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.3. Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.4. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.5. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. Судові витрати 

Оскільки судовий збір за подання касаційної скарги не сплачувався, то Верховний Суд його не розподіляє. 

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НМ Транспорт" залишити без задоволення. 

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.10.2025 у справі № 916/5758/23 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак