Номер провадження: 33/813/1435/26
Номер справи місцевого суду: 506/1245/24 
Головуючий у першій інстанції Бурдинюк О. С. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши клопотання адвоката Ткач Вікторії Олександрівни про поновлення строку на апеляційне оскарження за апеляційною скаргою адвоката Ткач Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2024 року по адміністративній справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
УСТАНОВИВ:
Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /РНОКПП НОМЕР_1 / адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
02.07.2026 року на адресу суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга адвоката Ткач Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Окнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2024 року, в якій апелянт просив оскаржувану постанову скасувати. Разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначали, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, до судового засідання в суді першої інстанції останній подав заяву про розгляд справи у його відсутність, так як перебував вдома лише кілька днів у зв`язку із проходженням військової служби не міг бути присутнім у судовому засіданні, що істотно обмежувало його права на доступ до правосуддя. Лише 01.07.2026 року адвокат Ткач В.О. ознайомилась з матеріалами справи, а тому вважали, що строк пропущено з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, нормами діючого законодавства чітко встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, або ознайомлення з матеріалами справи, а з моменту винесення постанови.
В той же час, за правовим змістом зазначених норм КУпАП, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений особі, яка подала апеляційну скаргу, тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015).
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
З матеріалів справи вбачається, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №164757 від 09.11.2024 року наявні відомості, що ОСОБА_1 був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, а саме 12.12.2024 року об 11:00 год в Красноокнянському районному суді, про що останній проставив свій власноручний підпис (а.с.1).
09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся безпосередньо, до суду першої інстанції з заявою в якій зазначав, що просить суд розглядати справу про адміністративне правопорушення стосовно нього без його участі до повного завершення, визнаючи свою провину у повному обсязі, а обставини зазначені у протоколі підтвердив (а.с.9).
12 грудня 2024 року Красноокнянським районним судом Одеської області ухвалено оскаржувану постанову.
Як вбачається з даних ЄДРСР повний текст постанови Красноокнянським районним судом Одеської області до ЄДРСР був надісланий судом 12.12.2024, зареєстровано: 12.12.2024, забезпечено надання загального доступу: 13.12.2024.
Відповідно до матеріалів справи встановлено наявність платіжних інструкцій , з яких вбачається, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,6 грн (а.с.13) та суму штрафу визначену оскаржуваною постановою у розмірі 17 000 грн (а.с.13 зворот).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 був обізнаний про ухвалення оскаржуваної постанови та на її виконання сплатив суму визначеного штрафу.
Доводи клопотання, що адвокат ознайомився з матеріалами справи лише 01.07.2026 року і лише з цього моменту слід обчислювати строк на оскарження, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Оскільки ст. 294 КУпАП не пов`язує перебіг строку на апеляційне оскарження з моментом ознайомлення з постановою чи отриманням її копії, а виключно з днем її винесення.
Непереборних обставин та інших поважних причин неподання апеляційної скарги в строк адвокат не зазначає.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року, Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі сплином часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Також Судом у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, чи виправдовують втручання у принцип res judicata (вирішеної справи/остаточного судового рішення), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що адвокат Ткач В.О. не довела належними доказами поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження і підстав для його поновлення, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови від 12.12.2024 року слід відмовити, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволені клопотання адвоката Ткач Вікторії Олександрівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката Ткач Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду   В.В. Кострицький