КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року м. Київ справа №320/54754/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2024 про надання відстрочки від призову під час мобілізації;
- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак за результатами її розгляду відповідач не прийняв передбаченого законодавством рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, а листом повідомив про необхідність особистої явки, уточнення військово-облікових даних та пред`явлення документів.
Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Про відкриття провадження у справі був повідомлений шляхом направлення на електронну адресу копії ухвали про відкриття провадження у справі, підписаної кваліфікованим електронним підписом головуючого судді, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не зверталися.
З урахуванням викладеного розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації позивач 02.09.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
До заяви позивач додав документи, які, на його думку, підтверджують наявність підстав для надання відстрочки.
За результатами звернення листом від 17.09.2024 №07/11343 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача, що його військово-облікові дані потребують уточнення, оскільки військовозобов`язаний особисто не прибув, оригінали та копії документів, які є підставою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не надав, а також не пред`явив оригінали паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків та військово-облікового документа.
Також відповідач зазначив, що наявність права на відстрочку не звільняє військовозобов`язаного від виконання правил військового обліку, а усунення зазначених недоліків дозволить розглянути подані документи.
Вважаючи такі дії та бездіяльність відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазанчає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено та проводиться загальна мобілізація.
Правове регулювання відносин, пов`язаних із виконанням громадянами військового обов`язку, визначається, зокрема, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до частини першої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII визначає правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження державних органів та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації здійснюють ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку, визначеному законодавством.
Статтею 23 Закону №3543-XII передбачені категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації або мають право на відстрочку від такого призову.
Пунктом 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено відповідну підставу для надання відстрочки, на яку посилається позивач.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Пунктом 56 Порядку №560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_2 утворюються відповідні комісії.
Пунктом 58 Порядку №560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву за встановленою формою, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або їх копії, засвідчені в установленому порядку.
Водночас пунктом 60 Порядку №560 визначено порядок розгляду поданої заяви та підтвердних документів.
Так, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади та інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, у встановлений Порядком №560 строк.
За результатами розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, визначений Порядком №560.
Таким чином, законодавством передбачено спеціальну процедуру вирішення питання про надання військовозобов`язаному відстрочки від призову під час мобілізації, яка включає подання заяви та підтвердних документів, їх розгляд комісією та прийняття за результатами такого розгляду рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.
Суд враховує, що пунктом 58 Порядку №560 передбачено особисте подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки. Разом з тим зазначена норма не містить прямої вказівки на те, що особисте подання заяви означає обов`язкову фізичну явку військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_2 та її вручення посадовій особі особисто. У зв`язку з цим саме по собі посилання відповідача на необхідність особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не є достатнім для висновку про відсутність у відповідача обов`язку розглянути звернення позивача, якщо відповідачем не наведено конкретної норми, яка встановлює таку вимогу та передбачає нерозгляд заяви у разі її направлення особисто суб`єктом звернення поштовим відправленням.
У зв`язку з цим саме по собі посилання відповідача на необхідність особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не є достатнім для висновку про відсутність у відповідача обов`язку розглянути звернення позивача, якщо відповідачем не наведено конкретної норми, яка встановлює таку вимогу та передбачає нерозгляд заяви у разі її направлення поштовим відправленням.
При цьому суд не ототожнює обов`язок військовозобов`язаного виконувати правила військового обліку з процедурою розгляду питання про надання відстрочки.
Безумовно, наявність права на відстрочку не звільняє військовозобов`язаного від виконання передбачених законодавством правил військового обліку. Водночас виконання таких правил не може саме по собі підміняти встановлену Порядком №560 процедуру розгляду заяви про надання відстрочки.
Якщо відповідач вважав, що для вирішення питання про надання відстрочки необхідне уточнення військово-облікових даних, пред`явлення документів або отримання додаткової інформації, він мав діяти відповідно до наданих йому повноважень та процедури, встановленої Порядком №560.
Зокрема, пункт 60 Порядку №560 передбачає можливість отримання комісією необхідної інформації шляхом направлення відповідних запитів до органів державної влади, інших державних органів або використання інформації з публічних електронних реєстрів.
Разом з тим відповідачем не було прийнято передбаченого пунктом 60 Порядку №560 рішення комісії про надання або відмову у наданні позивачу відстрочки.
Натомість відповідач обмежився направленням позивачу листа від 17.09.2024 №07/11343, у якому зазначив про необхідність особистої явки, уточнення військово-облікових даних та пред`явлення відповідних документів, а також повідомив, що після усунення зазначених недоліків подані документи можуть бути розглянуті.
Отже, зазначений лист не є рішенням комісії про надання або відмову у наданні відстрочки у розумінні пункту 60 Порядку №560.
Саме по собі направлення такого листа не свідчить про вирішення питання, порушеного позивачем у заяві від 02.09.2024, оскільки відповідачем не здійснено передбаченого Порядком №560 розгляду заяви комісією та не прийнято за його результатами відповідного рішення.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 21.05.2026 у справі № 140/8613/23, де суд зауважив, що листи відповідача носять інформативний характер та не свідчать про прийняття відповідачем рішення по суті порушеного у заявах питань.
При цьому суд зазначає, що предметом оцінки у цій справі є не наявність у позивача безумовного права на отримання відстрочки, а дотримання відповідачем встановленої законодавством процедури розгляду заяви про її надання.
Суд не підміняє відповідний орган та не вирішує замість комісії питання про наявність чи відсутність у позивача підстав для відстрочки, якщо таке питання не було належним чином розглянуто компетентним органом.
Водночас право особи на належний розгляд її заяви передбачає обов`язок суб`єкта владних повноважень здійснити такий розгляд у встановленому законом порядку та прийняти відповідне рішення.
Таким чином, відповідач, не здійснивши розгляду заяви позивача від 02.09.2024 у порядку, визначеному Порядком №560, та не прийнявши за результатами її розгляду рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, допустив протиправну бездіяльність.
З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви позивача від 02.09.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання відповідача розглянути цю заяву відповідно до вимог Порядку №560 і за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення.
Разом з тим позовна вимога про зобов`язання комісії відповідача прийняти рішення саме про надання позивачу відстрочки задоволенню не підлягає.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачем по суті не здійснено передбаченого законодавством розгляду заяви позивача, а відтак суд позбавлений можливості встановити всі обставини, необхідні для вирішення питання про наявність чи відсутність у позивача відповідного права на відстрочку.
Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення про надання відстрочки фактично означало б вирішення судом питання, віднесеного до компетенції відповідної комісії, без попереднього належного розгляду нею заяви та підтвердних документів.
Тому належним способом захисту порушеного права позивача в цій справі є саме зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача по суті та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню.
За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Київського окружного адміністративного суду судовий збір в сумі 1211,20 грн. згідно з квитанцією від 15.10.2024 № 321520148, який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) від 02.09.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) від 02.09.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та за результатами розгляду якої прийняти рішення по суті поданої заяви. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 24.08.2026.

Суддя Панченко Н.Д.