Справа № 143/466/26
Провадження № 22-ц/801/1968/2026
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року | Справа № 143/466/26 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Войтка Ю.Б., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року, ухвалене суддею Сичем С.М. в м. Погребище, повне рішення складено 10 червня 2026 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»  (далі – ТОВ «ФК «Солвентіс») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №3349771 від 05 березня 2020 року в розмірі 47 519,74 грн.
В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Солвентіс» зазначило, що 05 березня 2020 року між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем в електронній формі укладено договір про надання кредиту №3349771, за яким останній отримав кредитні кошти в розмірі 8 000 грн.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено договір факторингу №29/10-2025.
31 жовтня 2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу №ДФ-31102025.
За вказаними договорами факторингу до ТОВ «ФК «Солвентіс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання кредиту №3349771.
Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 47 519,74 грн, з яких: 7 849,35 грн – заборгованість за тілом кредиту; 39 670,39 грн – заборгованість за процентами. 
Вказане стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» заборгованість за Кредитним договором №3349771 від 05 березня 2020 року в розмірі 47 519 (сорок сім тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 74 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» сплачений судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. У разі якщо апеляційний суд дійде висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, змінити рішення суду першої інстанції та зменшити розмір заборгованості до суми, підтвердженої належними доказами та умовами кредитного договору в межах його строку, відмовивши у стягненні процентів, нарахованих після закінчення строку кредитування, а також здійснити пропорційний перерозподіл судових витрат.
У скарзі зазначає, що суд першої інстанції не встановив належними та допустимими доказами факт отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 8 000 грн. Позивач не надав Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» у редакції, чинній станом на дату укладення договору – 05 березня 2020 року, хоча кредитний договір прямо посилається на ці Правила, як на складову регулювання правовідносин сторін. Суд безпідставно стягнув 39 670,39 грн процентів, не перевіривши період, формулу та правову підставу їх нарахування після закінчення строку кредитування. Суд не дав належної оцінки тому, що в самому кредитному договорі кінцевою датою виконання визначено 30 вересня 2020 року, а графік платежів за загальними умовами передбачає орієнтовну загальну вартість кредиту 11 949,40 грн, з яких тіло кредиту становить 8 000,00 грн, проценти - 3 949,40 грн. Суд не врахував, що за деталізованим розрахунком самого позивача за договором було сплачено 15 992,74 грн, тобто більше ніж загальна вартість кредиту, визначена договором і графіком платежів. Суд фактично переклав на відповідачку обов`язок спростовувати розрахунок позивача, хоча саме позивач зобов`язаний довести і факт видачі кредиту, і дійсний розмір боргу. Факт отримання відповідачем повного пакету позову з усіма додатками не перевірений судом.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК «Солвентіс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Також від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення та додаткові пояснення у справі.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 05 березня 2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №3349771, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору (пункт 1.2).
Умовами надання кредиту обумовлено суму кредиту 8 000 грн (п.1.3 договору), який надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника (пункти 1.3, 1.4 договору).
За змістом пункт 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку:
п.п.1.7.1 - у випадку використання Кредиту (п.2.20 Правил) менше ніж 5 календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань (п.2.12 Правил), позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 6,80% від визначеної в п.1.3 цього договору суми кредиту;
п.п.1.7.2 - у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п.1.3. договору) та сплати процентів за користування кредитом протягом 29 календарних днів з 05 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року (включно) (базовий період - п.2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% (Акційна ставка (п.2.1. Правил) або ставка за програмою лояльності (п.2.34 Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 11 155,62 грн, у тому числі основна сума кредиту 8 000 грн, проценти за користування кредитом 3 155,20 грн;
п.п.1.7.3 - при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 05 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року (включно) – 1,70% за один день користування кредитом (базова процентна ставка-п.2.3 Правил); в спеціальний період (п.2.40 Правил) з 04 квітня 2020 року до 30 вересня 2020 року (включно) - 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка – п.2.34 Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 11 949,40 грн.
У пункті 3.1 договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 05 березня 2020 року до кінцевої дати виконання договору 30 вересня 2020 року (включно).
Відповідно до п.7.9 договору, сторони погодили, що договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом акцептування ним оферти (пропозиції укласти електронний договір), яка містить усі істотні умови договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) позичальника щодо включення до цього договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові позичальника, типу кредиту, мети отримання кредиту, порядку та умови надання кредиту, основної суми кредиту, кінцевої дати виконання договору. Акцептування оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Вказаний договір підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатору PS3349771 (а.с.19-25).
Також ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором було підписано Графік платежів (Додаток №1 до кредитного договору) та Паспорт споживчого кредиту – Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.21,41-42).
Перерахування кредитних коштів на електронний платіжний засіб відповідача (номер картки НОМЕР_1 ) підтверджуються Довідкою №6213-ВП, наданою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 21 листопада 2025 року а.с.37).
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №3349771 від 05 березня 2020 року, яка визначена станом на 29 грудня 2020 року, становить 47 519,74 грн: 7 849,35 грн – заборгованість за тілом кредиту; 39 670,39 грн – заборгованість за процентами (а.с.12-14).
29 жовтня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» було укладено договір факторингу №29/10-2025, за умовами якого ТОВ «Секвоя Капітал» відступлено право вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №3349771 від 05 березня 2020 року на загальну суму 47 519,74 грн: 7 849,35 грн – заборгованість за тілом кредиту; 39 670,39 – заборгованість за процентами (а.с.22-26).
Вказане підтверджується витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с.11).
Крім того, 31 жовтня 2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу №29/10-2025, за умовами якого ТОВ «Секвоя Капітал» відступлено право вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №3349771 від 05 березня 2020 року на загальну суму 47 519,74 грн: 7 849,35 грн – заборгованість за тілом кредиту; 39 670,39 – заборгованість за процентами (а.с.11 на звороті).
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Алекскредит», як новий кредитор, звернулося до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що розмір кредитної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком. Натомість відповідачем не надано будь-яких доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, так само як і свого контррозрахунку заборгованості, а відтак задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд зауважує, що при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
В апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях ОСОБА_1 стверджує про те, що вона отримала лише з суду першої інстанції копію ухвали про відкриття позовного провадження, тоді як копію апеляційної скарги вона не отримувала.
Через юридичну необізнаність, вона не змогла вчасно подати відзив, оскільки очікувала саме на позовну заяву, без якої подача відзиву на позов була неможливою. Натомість, копію позовної заяви вона не отримувала, оскільки така відправлена позивачем на адресу, відмінну від адреси її місця проживання та реєстрації.
З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ФК «Солвентіс», на виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви (яка подана через електронний кабінет) додало доказ надсилання відповідачу ОСОБА_1 копій поданих до суду документів: список згрупованих відправлень та опис вкладення до цінного листа.
Вказані документи надіслані за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є інша адреса: АДРЕСА_1 .
Зважаючи на вказані розбіжності, з метою недопущення порушення права відповідача на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе надати оцінку доводам апеляційної скарги, оскільки без ознайомлення із змістом позовної заяви вона була позбавлена можливості висловити свої заперечення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що суд першої інстанції мав встановити не формальний факт існування довідки платіжного сервісу, а факт зарахування кредитних коштів саме відповідачу, однак цього судом встановлено не було.
Апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 не заперечує сам факт укладення 05 березня 2020 року кредитного договору №3349771 між нею та ТОВ «ФК «Солвентіс». Як і набуття ТОВ «ФК Солвентіс» права вимоги.
Так само ОСОБА_1 не заперечує факт отримання кредитних коштів на виконання умов вказаного договору у розмірі 8 000 гривень.
Натомість, ОСОБА_1 критикує надану позивачем довідку на підтвердження факту перерахування коштів.
У вказаній довідці зазначено повний номер картки, на який було здійснено перерахування коштів – НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 не заперечує факт належності їй вказаної картки. Враховуючи це, вона не була позбавлена можливості самостійно надати інформацію про те, чи здійснювалися зарахування коштів 05 березня 2020 року на цю картку в сумі 8 000 гривень.
Також ОСОБА_1 не заперечує здійснення зарахування (внесення) на картку коштів у сумі у розмірі 15 992,74 грн.
Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, що стосуються нарахування процентів поза межами строку кредитування.
У справі встановлено, що строк дії договору визначений з 05 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року, що відображено в пункті 3.1 договору, і саме в межах даного періоду повинна бути нарахована заборгованість за процентами.
Тоді як проценти у даному випадку нараховані з 05 березня 2020 року по 29 грудня 2020 року.
З 05 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року є базовим періодом, в якому проценти нараховуються в розмірі 1,70% за один день користування кредитом, а з 04 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року – спеціальним, в якому проценти нараховуються в розмірі 3% за один день користування кредитом.
З розрахунку заборгованості слідує, що з 05 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року розмір заборгованості за процентами становить 18 477,14 грн становить і така заборгованість нарахована в межах визначеного законом строку.
При цьому, вказаний розмір визначений вже з урахуванням сплачених ОСОБА_1 сум: 03 квітня 2020 року у розмірі 3 155,20 грн; 03 травня 2020 року в розмірі 3 264 грн; 20 травня 2020 року в розмірі 1 849,60 грн; 22 травня 2020 року в розмірі 213,51 грн; 23 травня 2002 року в розмірі 106,75 грн; 03 червня 2020 року в розмірі 1 068 грн; 13 червня 2020 року 1 067,03 грн; 24 червня 2020 року 1 068 грн; 28 липня 2020 року в розмірі 4 050 грн.
Сплата позичальником коштів на погашення заборгованості відноситься до дій, що свідчать про визнання боргу (постанова Верховного Суду від 27 серпня 2024 року у справі № 758/4213/21).
Тому проценти, нараховані поза межами строку кредитування, стягненню не підлягають.
Решта доводів апеляційної скарги не впливають на висновки суду першої інстанції.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Солвеніс» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 26 326,49 грн: 7 849,35 грн – заборгованість за тілом кредиту; 18 477,14 грн – заборгованість за процентами.
Тоді як підстав для стягнення заборгованості за процентами в розмірі 21 193,25 грн немає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
На підставі вищезазначеного, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягає зміні, а саме підлягає зменшенню розмір загальної заборгованості за кредитним договором з 47 519,74 грн до 26 326,49 грн.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи, що позов задоволено частково (на 55%), підлягає зміні розподіл судових витрат, а саме підлягає зменшенню стягнутий розмір судового збору з 2 662,40 грн до 1 464,32 грн. 
Рішення суду в частині витрат на правничу допомогу не підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції зменшив розмір таких витрат з 6 000 грн до 1 500 грн, не застосовуючи при цьому принцип пропорційності.
У зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги (на 44,5%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 777,15 грн пропорціцйно до розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. 137, 141, 367, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року в частині розміру заборгованості змінити, зменшивши розмір заборгованості, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» за кредитним договором №3349771 від 05 березня 2020 року з 47 519 (сорок сім тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 74 копійок до 26 326 (двадцять шість тисяч триста двадцять шість) гривень 49 копійок: 7 849,35 грн – заборгованість за тілом кредиту; 18 477,14 грн – заборгованість за процентами.
Зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривень 40 копійок до 1 464 (одна тисяча чотириста шістдесят чотири) гривні 32 копійки. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (ЄДРПОУ 43657029) на користь  ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 777 (одна тисяча сімсот сімдесят сім) гривень 15 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало 

Судді Ю.Б. Войтко

Т.М. Шемета