ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/6340/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці (далі також – митний орган, митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.04.2026 №UA205100/2026/000008/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2026/000076.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_1 придбав у нерезидента транспортний засіб — автобус марки VOLKSWAGEN CRAFTER за ціною 5000,00 євро, визначеною договором купівлі-продажу від 17.02.2026 №5549/17.02.2026 та рахунком-фактурою (інвойсом) від 17.02.2026 №А-08-2026. Оплату товару в зазначеному розмірі здійснено 12.03.2026 платіжною інструкцією в іноземній валюті №30.
Для митного оформлення транспортного засобу позивач через декларанта подав Волинській митниці митну декларацію та документи на підтвердження заявленої митної вартості, визначеної за основним методом — за ціною договору. Однак Волинська митниця прийняла рішення від 15.04.2026 №UA205100/2026/000008/2 про коригування митної вартості товару, визначивши її у розмірі 31 000,00 євро, та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивач вважає такі рішення протиправними, оскільки подані ним документи у сукупності містили необхідні відомості щодо ціни транспортного засобу та підтверджували фактично сплачену за нього суму. На його переконання, зазначені митним органом розбіжності не впливають на можливість визначення митної вартості товару за ціною договору та не спростовують заявленої вартості транспортного засобу.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Покликаючись на положення Митного кодексу України (далі – МК України), Генеральної угоди з тарифів і торгівлі та Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, відповідач зазначив, що декларант зобов`язаний подавати достовірні, об`єктивні та документально підтверджені відомості про митну вартість товару, а митний орган має право перевіряти правильність її визначення та за наявності передбачених законом підстав витребовувати додаткові документи.
Зокрема, митниця посилається на істотну відмінність заявленої митної вартості транспортного засобу від рівня митної вартості ідентичних товарів, оформлених іншими митницями Державної митної служби України; неналежне документальне підтвердження витрат на транспортування; недоліки рахунку-фактури; невідповідність строків проведення оплати умовам договору, а також недоліки поданого документа SWIFT. Крім того, за даними митниці, вартість подібних транспортних засобів на міжнародних сайтах продажу автомобілів є значно вищою.
Відповідач зазначає, що оскільки виявлені недоліки та розбіжності не були усунуті шляхом подання належних додаткових документів, заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнана за основним методом, у зв`язку із чим її визначено із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України.
У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів Волинської митниці та зазначив, що відповідач не довів наявності передбачених МК України підстав для невизнання митної вартості товару, визначеної за основним методом — за ціною договору.
Зазначив, що подані під час митного оформлення документи у своїй сукупності підтверджували фактичну ціну придбання транспортного засобу у розмірі 5000,00 євро та містили необхідні відомості для визначення його митної вартості. Виявлені митницею розбіжності, на думку позивача, мають формальний характер, не стосуються числового значення фактично сплаченої ціни товару та не свідчать про її недостовірність.
Щодо доводів відповідача про ненадання перекладу митної декларації країни відправлення позивач вказав, що митний орган під час здійснення контролю митної вартості такого перекладу у декларанта не витребовував. Відтак ненадання документа, необхідність подання якого митницею не була доведена до відома декларанта, не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості.
Також позивач не погодився з правомірністю визначення митницею вартості транспортного засобу у розмірі 31 000,00 євро за резервним методом, вважаючи, що відповідач належним чином не обґрунтував використану цінову інформацію та не довів співставності товару, взятого за основу для коригування, з транспортним засобом позивача.
З огляду на наведене позивач просив позов задовольнити та скасувати оскаржувані рішення Волинської митниці.
Ухвалою суду від 19.08.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 17.02.2026 між SIA “Iv Pluss Latvia” (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу автомобіля №5549/17.02.2026, відповідно до пункту 1.1 якого продавець продав, а покупець придбав автомобіль VW CRAFTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , дата виробництва 12.08.2016, максимальна потужність двигуна 120 кВт, тип палива — дизель, пробіг 644323 км. 
Відповідно до пункту 2.1 договору ціна купівлі автомобіля встановлена у розмірі 5000,00 євро без урахування ПДВ 21%, а згідно з пунктом 2.5 договору поставка здійснювалася за рахунок покупця на умовах EXW Бауска відповідно до Incoterms 2010.
На виконання умов вказаного договору продавцем виставлено рахунок-фактуру (інвойс) від 17.02.2026 №А-08-2026 на суму 5000,00 євро та 17.02.2026 сторонами складено акт приймання-передачі автомобіля. Оплату вартості придбаного транспортного засобу в сумі 5000,00 євро здійснено позивачем 12.03.2026, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті (витяг із системи SWIFT) №30. 
14.04.2026 з метою митного оформлення ввезеного на митну територію України транспортного засобу декларантом в інтересах ФОП ОСОБА_1 подано до Волинської митниці митну декларацію №26UA205100002307U3 на товар “Автобус пасажирський категорії “М2” марки VOLKSWAGEN CRAFTER номер кузова: НОМЕР_2 номер шасі: НОМЕР_2 , бувший у використанні, тип двигуна: дизельний, маркування двигуна n/v , робочий об`єм двигуна 1968 см3, маса спорядженого 3310 кг, повна маса 5000 кг потужність:120кВт, календарний рік виготовлення 10.02.2016р, модельний рік виготовлення 2016р, місць для сидіння - 20, стоячих - 3. Автобус загального призначення для перевезення пасажирів. Автобус має дефекти: корозія на кузові, витік масла з двигуна, підвищений шум від заднього моста”.
Митну вартість товару декларантом визначено за основним методом — за ціною договору. Фактурну вартість автомобіля заявлено в розмірі 5000,00 євро, що за курсом на день декларування становило 253 760,36 грн. З урахуванням доданих до ціни договору витрат на транспортування до митного кордону України у сумі 8199,33 грн заявлена митна вартість товару становила 261 959,49 грн.
На підтвердження заявленої митної вартості разом із митною декларацією декларантом подано: рахунок-фактуру (інвойс) від 17.02.2026 №А-08-2026; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.02.2026 № НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.03.2026 № НОМЕР_4 ; платіжну інструкцію в іноземній валюті (витяг із системи SWIFT) від 12.03.2026 №30; калькуляцію транспортних витрат від 09.04.2026 №09042026/1; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №б/н від 09.04.2026; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 08.04.2026 №194; страховий поліс від 24.03.2026 №LT/AEE 5666269; договір купівлі-продажу автомобіля від 17.02.2026 №5549/17.02.2026; договір про надання послуг митного брокера від 03.03.2026 №05/03/2026/1Е; паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 від 27.01.1996; фотоматеріали від 14.04.2026; платіжне доручення від 08.04.2026 №2177; копію митної декларації країни відправлення від 02.04.2026 №26PL301010000ZLWB0; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 14.04.2026 №009926; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, від 12.01.2026 №GN214210.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару Волинською митницею встановлено, що подані декларантом документи містять розбіжності та не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товарів.
Митний орган вказує на наступні розбіжності у поданих документах.
Заявлена митна вартість – 5 161,5568 євро не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення ідентичних товарів на інших митницях Держмитслужби (31 000 євро). 
Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 09.04.2026 №15122025/1, яка не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує витрати на транспортування оцінюваного товару, оскільки не відповідає вимогам Наказу №599 (відсутні відомості розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту). На думку митниці, декларантом не надано належних документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання транспортного засобу та неможливість перевірити числовий розрахунок митної вартості.
Вартість подібних транспортних засобів на міжнародних сайтах продажу автомобілів з Європи в мережі інтернет значно вища в рази.
До митного оформлення подано рахунок-фактуру від 17.02.2026 №А-08-2026, однак відсутні обов`язкові реквізити, передбачені формою документа, а саме: підпис та штамп Покупця, що свідчить погодження даного документа сторонами. 
Відповідно до п 2.2 контракту від 17.02.2026№ 5549/17.02.2026 передбачена, що ціна купівлі має бути сплачена покупцем продавцю відповідно до виставленого рахунку від 17.02.2026 №5549/17.02.2026 напротязі 10 днів шляхом здійснення платежу банківським переказом за реквізитами вказаними в рахунку-фактурі, що не відповідає терміну оплати відповідно витягу із системи SWIFT від 12.03.2026 №30. Витяг із системи SWIFT від 12.03.2026 №30 не відповідає нормам Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положенню про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, оскільки не містить відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операції за такою платіжною інструкцією. Митниця відмічає, що даний витяг із системи SWIFT не містить визначених підпунктами 11, 13 пункту 14 Положення № 216 коду країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації; підпис(у) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації. 
Крім того, відповідач зазначив, що митна декларація країни експорту від 02.04.2026 №26PL301010000ZLWB0 не відповідає вимогам статті 254 МК України, у зв`язку з чим просив надати її переклад відповідно до статті 254 цього Кодексу. У відповідності до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, митницею було встановлено, що задекларований заявлений рівень митної вартості не відповідає наявній в митного органу ціновій інформації. З огляду на вищевикладене, митний орган вважав, що існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості. У зв`язку з цим, є підстави вважати, що інвойс, який подавався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо “дійсної вартості” транспортного засобу відповідно до статті VII ГАТТ.
Враховуючи вищенаведене, декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
У відповідь декларантом надано наступні документи: платіжні інструкції від 12.03.2026 №Q0312DQG5P та №Q0312DQ5KT, виписку з бухгалтерської документації від 12.03.2026 б/н, звіт про оцінку транспортного засобу від 15.04.2026 №78/26. 
В заяві від 15.04.2026 б/н декларант повідомив, що інших додаткових документів надати не може.
Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 15.04.2026 №UA205100/2026/000008/2 та сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2026/000076.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 15.04.2026 №UA205100/2026/000008/2 зазначено, що платіжні інструкції від 12.03.2026 №Q0312DQG5P та №Q0312DQ5KT не являються платіжними інструкціями в іноземній валюті та не відповідають умовам розрахунків відповідно до п 2.2 контракту від 17.02.2026 №5549/17.02.2026. 
Отже, митний орган вважав, що йому не надано належного документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за товар. 
Згідно вимог п. 54, п. 57 Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 10.09.2013 №1440, зібрані експертом вихідні дані та інша інформація повинні відображатись у висновку з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього відповідно. Також у висновку відсутній виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок. Цінових пропозицій до висновків , а також розрахунків, які б дали змогу впевнитись у достовірності, об`єктивності наведеної інформації, наданий експертний висновок не містить. Звіт про оцінку транспортного засобу від 15.04.2026 №78/26, підготовлений з порушенням вищезазначеного підходу, не може засвідчувати обгрунтованість числового розрахунку вартості імпортованих товарів, які в ньому наведені в зв`язку з відсутністю документально-підтверджених даних. 
Таким чином, митниця вважала, що декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар.
Як зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення, було проведено процедуру консультації та встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення не відповідають наявній у митного органу інформації про вартість товару, відповідно митна вартість визначена за другорядним методом відповідно до вимог ст. 64 МК України. Також зазначено, що митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МК України) по причині відсутності у митного органу та ненадання інформації про вартість операції з ідентичними та побідними товари. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 62 та 63 МК України) по причині відсутності у митного органу та ненадання декларантом інформації основи для віднімання та додавання вартості. 
У рішенні зазначено, що джерелами числового значення митної вартості товару є аналогічна модель автобуса 2016 року виготовлення: “1. Автобус, що був у використанні: -марка згідно з довідником - VOLKSWAGEN; -модель згідно з довідником - CRAFTER; -номер кузова (шасі) - WV1ZZZ2EZG6062292; - загальна кількість місць, включаючи водія - 21, - призначення - для перевезення людей по дорогах загального користування, - тип палива - дизель; - об`єм двигуна - 1968 см. куб; -потужність двигуна - 120 кВт; -колісна формула - 4х2; -календарний рік виготовлення - 2016; -модельний рік виготовлення - 2016; - повна маса - 5000 кг; - власна маса - 3470 кг; - торговельна марка - VOLKSWAGEN; - виробник - VOLKSWAGEN; - країна виробник - Німеччина”, який ввозився з Литви на умовах поставки DAP, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт) за рівнем митної вартості 31 000 євро - МД від 17.02.2026 №26UA205050004968U8, згідно з якою здійснено митне оформлення в максимально наближений час. Коригування на обсяг партії, комерційні умови не здійснювалося.
Додатково зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х та статті 55 МК України. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або в судовому порядку.
Товар випущено у вільний обіг згідно з МД №26UA205100002340U8 від 15.04.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Так, до МД від 14.04.2026 №26UA205100002307U3 декларант позивача подав наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 17.02.2026 №А-08-2026; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.02.2026 № НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.03.2026 № НОМЕР_4 ; платіжну інструкцію в іноземній валюті (витяг із системи SWIFT) від 12.03.2026 №30; калькуляцію транспортних витрат від 09.04.2026 №09042026/1; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №б/н від 09.04.2026; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 08.04.2026 №194; страховий поліс від 24.03.2026 №LT/AEE 5666269; договір купівлі-продажу автомобіля від 17.02.2026 №5549/17.02.2026; договір про надання послуг митного брокера від 03.03.2026 №05/03/2026/1Е; паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 від 27.01.1996; фотоматеріали від 14.04.2026; платіжне доручення від 08.04.2026 №2177; копію митної декларації країни відправлення від 02.04.2026 №26PL301010000ZLWB0; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 14.04.2026 №009926; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, від 12.01.2026 №GN214210.
Додатково на вимогу митниці декларант надав наступні документи: платіжні інструкції від 12.03.2026 №Q0312DQG5P та №Q0312DQ5KT, виписку з бухгалтерської документації від 12.03.2026 б/н, звіт про оцінку транспортного засобу від 15.04.2026 №78/26.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, пунктом 2.1 договору купівлі-продажу автомобіля від 17.02.2026 №5549/17.02.2026 визначено ціну товару - автомобіля VW CRAFTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , у розмірі 5000,00 євро, що узгоджується із вартістю, зазначеною в рахунку-фактурі (інвойсі) від 17.02.2026 №А-08-2026 та в платіжній інструкції в іноземній валюті (витяг із системи SWIFT) від 12.03.2026 №30. 
Вартість транспортування товару до митного кодону України у сумі 8199,33 грн, яка включена до митної вартості, підтверджена калькуляцією транспортних витрат від 09.04.2026 №09042026/1, так як транспортування товару здійснювалося власним ходом. 
МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому надана до митного оформлення калькуляція транспортних витрат від 09.04.2026 №09042026/1 є достатнім доказом на підтвердження витрат на транспортування.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими дока зами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.
Волинська митниця не взяла до уваги зазначену калькуляцію з тих підстав, що вона не містить відомостей про розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за один кілометр маршруту, у зв`язку із чим, на думку відповідача, не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”.
Разом з тим суд враховує, що ввезення транспортного засобу до митного кордону України здійснювалося власним ходом, а тому у цьому випадку відсутні правовідносини з перевізником, у межах яких вартість перевезення визначалася б виходячи із встановленого перевізником тарифу за одиницю ваги товару та один кілометр маршруту.
При цьому МК України не встановлює виключного переліку документів, якими можуть підтверджуватися витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, та не визначає, що такими доказами можуть бути виключно фінансові чи бухгалтерські документи або документи, складені професійним перевізником.
Саме по собі незазначення у калькуляції тарифної ставки за одиницю ваги товару за один кілометр маршруту, за умови транспортування транспортного засобу власним ходом, не свідчить про недостовірність зазначеної у ній загальної суми транспортних витрат та не спростовує понесення таких витрат.
Водночас відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено конкретного розрахунку, який би свідчив про неправильність визначеної декларантом суми транспортних витрат у розмірі 8199,33 грн, не встановлено іншого розміру фактично понесених витрат та не зазначено, яка саме складова заявленої суми є документально непідтвердженою або визначена неправильно.
За таких обставин наведені митницею зауваження до форми та змісту калькуляції транспортних витрат самі по собі не підтверджують неправильності визначення числового значення цієї складової митної вартості та не можуть бути достатньою підставою для висновку про неможливість визначення митної вартості товару за основним методом — за ціною договору.
З вищенаведеного слідує, що визначена у МД від 14.04.2026 №26UA205100002307U3 митна вартість товару у розмірі 261 959,4931 грн включає вартість товару у сумі 253 760,00 грн (5 000,00 євро) і вартість витрат на транспортування до кордону України у сумі 8199,33 грн, та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом. Також суд враховує, що відповідачем суму, викладену в зазначені калькуляції під сумнів не ставить.
Вказані документи надані Волинській митниці, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації від 14.04.2026 №26UA205100002307U3.
Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо істотної різниці між заявленою митною вартістю товару у розмірі 5161,56 євро та рівнем митної вартості, за яким здійснювалося митне оформлення інших транспортних засобів, суд зазначає таке.
Наявність у митного органу інформації про те, що раніше митне оформлення ідентичних або подібних товарів здійснювалося за більшою митною вартістю, може бути підставою для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості та проведення її додаткової перевірки.
У спірному випадку різниця між заявленою декларантом митною вартістю транспортного засобу у розмірі 5161,56 євро та наявною у митного органу ціновою інформацією про митне оформлення транспортного засобу VOLKSWAGEN CRAFTER на рівні 31 000,00 євро є істотною, а тому, на переконання суду, об`єктивно могла викликати у відповідача сумнів щодо достовірності заявленої митної вартості та зумовлювала необхідність перевірки документів, поданих декларантом на її підтвердження.
Водночас сама по собі наявність у інформаційних ресурсах митного органу відомостей про митне оформлення іншого транспортного засобу за вищою митною вартістю не свідчить про недостовірність ціни, фактично сплаченої позивачем за оцінюваний товар, та не є самостійною підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.
Так само посилання відповідача на те, що вартість подібних транспортних засобів на міжнародних сайтах продажу автомобілів з Європи є в рази вищою, могло враховуватися митним органом як додаткова інформація при здійсненні контролю заявленої митної вартості. Проте така інформація сама по собі не визначає ціну конкретної зовнішньоекономічної операції, яка залежить, серед іншого, від технічного стану транспортного засобу, його пробігу, комплектації, наявних пошкоджень та інших індивідуальних характеристик.
При цьому щодо спірного автобуса у митній декларації прямо заявлено про наявність дефектів, а саме корозії кузова, витоку масла з двигуна та підвищеного шуму від заднього моста. Відтак саме лише порівняння заявленої вартості із цінами пропозицій інших транспортних засобів без урахування їх фактичного технічного стану не дає підстав для висновку про недостовірність заявленої позивачем ціни.
Отже, наведені відповідачем цінові відомості були достатньою підставою для здійснення більш ретельного контролю правильності визначення митної вартості, однак остаточний висновок про неможливість застосування основного методу мав ґрунтуватися на результатах перевірки поданих декларантом документів та встановленні конкретних розбіжностей, які впливають на правильність визначення митної вартості.
Щодо зауважень митного органу до рахунку-фактури (інвойсу) від 17.02.2026 №А-08-2026 суд зазначає таке.
В оскаржуваному рішенні відповідач вказав, що зазначений рахунок-фактура не містить обов`язкових, на думку митного органу, реквізитів, а саме підпису та штампа покупця, які свідчили б про погодження цього документа сторонами. 
Разом з тим рахунок-фактура (інвойс) є одним із документів, які відповідно до частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару. При цьому Митний кодекс України не ставить можливість використання рахунку-фактури для підтвердження митної вартості у залежність від наявності на ньому підпису чи штампа покупця.
Крім того, рахунок-фактура від 17.02.2026 №А-08-2026 подавався не окремо, а разом із договором купівлі-продажу від 17.02.2026 №5549/17.02.2026, актом приймання-передачі від 17.02.2026 та платіжною інструкцією в іноземній валюті (витяг із системи SWIFT) від 12.03.2026 №30. Вказані документи стосуються однієї господарської операції та у сукупності дають можливість ідентифікувати продавця, покупця, транспортний засіб та його ціну.
При цьому визначена в рахунку-фактурі вартість транспортного засобу у розмірі 5000,00 євро відповідає його вартості, визначеній договором купівлі-продажу, а факт прийняття транспортного засобу покупцем підтверджується окремо складеним сторонами актом приймання-передачі.
Отже, сама по собі відсутність підпису та штампа покупця на рахунку-фактурі за наявності інших документів, які підтверджують укладення та виконання відповідної господарської операції, не спростовує зазначеної у ньому ціни товару та не свідчить про наявність розбіжностей, які впливають на правильність визначення митної вартості.
Щодо недотримання строку оплати, передбаченого договором купівлі-продажу, суд зазначає таке.
В оскаржуваному рішенні відповідач вказав, що відповідно до пункту 2.2 договору від 17.02.2026 №5549/17.02.2026 ціна придбання мала бути сплачена покупцем продавцю протягом 10 днів шляхом здійснення банківського переказу за реквізитами, зазначеними у рахунку-фактурі, тоді як згідно з витягом із системи SWIFT від 12.03.2026 №30 оплату здійснено поза встановленим договором строком.
Суд погоджується з відповідачем у тому, що фактичний строк проведення розрахунку не відповідає строку, визначеному пунктом 2.2 договору. Водночас така обставина свідчить лише про здійснення оплати пізніше погодженого сторонами строку та сама по собі не свідчить про зміну ціни транспортного засобу.
При цьому митним органом не встановлено, що у зв`язку з простроченням оплати сторонами було змінено ціну товару, нараховано додаткові платежі, штрафні санкції чи інші суми, які підлягали сплаті продавцю та мали бути враховані при визначенні митної вартості.
Навпаки, сума здійсненого платежу — 5000,00 євро — відповідає вартості транспортного засобу, зазначеній у договорі купівлі-продажу та рахунку-фактурі (інвойсі) від 17.02.2026 №А-08-2026.
Таким чином, порушення передбаченого договором строку здійснення платежу за відсутності доказів зміни внаслідок цього ціни товару або виникнення інших платежів, пов`язаних з його придбанням, не впливає на числове значення заявленої митної вартості та не спростовує відомостей щодо ціни, фактично сплаченої за товар.
Щодо зауважень митного органу до платіжної інструкції в іноземній валюті (витягу із системи SWIFT) від 12.03.2026 №30 суд зазначає таке.
В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що вказаний документ не відповідає вимогам Закону України “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, та Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216.
Зокрема, митний орган вказав на відсутність у ньому відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), коду країни отримувача відповідно до його місцезнаходження або країни реєстрації, а також підпису відповідальної особи платника або коду автентифікації. 
Разом з тим зазначені нормативно-правові акти Національного банку України регулюють порядок здійснення валютних та платіжних операцій, тоді як для цілей митного контролю визначальним є те, чи дає поданий банківський документ у сукупності з іншими документами можливість ідентифікувати здійснений платіж як такий, що стосується оцінюваного товару, та встановити його суму.
Як встановлено судом, витяг із системи SWIFT від 12.03.2026 №30 підтверджує здійснення платежу у сумі 5000,00 євро. Саме така вартість транспортного засобу зазначена у договорі купівлі-продажу від 17.02.2026 №5549/17.02.2026 та рахунку-фактурі (інвойсі) від 17.02.2026 №А-08-2026.
Таким чином, договір купівлі-продажу, рахунок-фактура та банківський платіжний документ містять узгоджені між собою відомості щодо вартості придбаного транспортного засобу — 5000,00 євро. Відповідачем не встановлено здійснення позивачем на користь продавця інших платежів, пов`язаних із придбанням оцінюваного товару, або сплати за нього суми в іншому розмірі.
За таких обставин зазначені митним органом недоліки оформлення витягу із системи SWIFT не спростовують факту здійснення платежу у сумі 5000,00 євро та не доводять, що фактично сплачена або така, що підлягала сплаті, ціна транспортного засобу відрізнялася від ціни, зазначеної у договорі та рахунку-фактурі.
Отже, наведені відповідачем зауваження до платіжної інструкції в іноземній валюті (витягу із системи SWIFT) від 12.03.2026 №30 не є достатньою підставою для висновку про документальну непідтвердженість ціни, фактично сплаченої за оцінюваний товар.
Щодо посилання відповідача на ненадання перекладу митної декларації країни експорту від 02.04.2026 №26PL301010000ZLWB0 суд зазначає таке.
В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що митна декларація країни експорту не відповідає вимогам статті 254 МК України, у зв`язку із чим вказав на необхідність надання її перекладу. 
Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, подаються митним органам українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Отже, сама по собі відсутність перекладу документа не є безумовною підставою для його неприйняття митним органом. Необхідність перекладу виникає у разі, якщо відповідні відомості потрібні митному органу для перевірки або підтвердження задекларованих даних.
При цьому після наведення встановлених розбіжностей митним органом сформовано конкретний перелік із восьми видів додаткових документів, які декларанту запропоновано надати протягом 10 днів. Переклад митної декларації країни експорту від 02.04.2026 №26PL301010000ZLWB0 у цьому переліку не зазначений. 
Крім того, відповідачем не обґрунтовано, які саме відомості митної декларації країни експорту через відсутність її перекладу неможливо було перевірити, яким чином такі відомості впливали на числове значення заявленої митної вартості та які конкретно обставини залишилися непідтвердженими.
За таких обставин відсутність перекладу митної декларації країни експорту не підтверджує недостовірності заявленої митної вартості товару та сама по собі не свідчить про неможливість її визначення за основним методом.
Щодо додаткових документів, витребуваних митним органом, та результатів їх опрацювання суд зазначає таке.
Як встановлено судом, у зв`язку з виникненням сумнівів щодо правильності визначення митної вартості товару відповідач запропонував декларанту протягом 10 календарних днів надати наступні документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На виконання вимоги митного органу декларантом додатково надано платіжні інструкції від 12.03.2026 №Q0312DQG5P та №Q0312DQ5KT, виписку з бухгалтерської документації від 12.03.2026 б/н та звіт про оцінку транспортного засобу від 15.04.2026 №78/26. Заявою від 15.04.2026 б/н декларант повідомив про неможливість надання інших додаткових документів.
При цьому ненадання декларантом усіх витребуваних митним органом документів саме по собі не свідчить про непідтвердження заявленої митної вартості. Визначальним є те, чи були ненадані документи необхідними для усунення конкретних розбіжностей та чи унеможливлювала їх відсутність перевірку числових значень складових митної вартості на підставі документів, які вже перебували у розпорядженні митного органу.
Щодо додатково поданих платіжних інструкцій від 12.03.2026 №Q0312DQG5P та №Q0312DQ5KT відповідач зазначив, що вони не є платіжними інструкціями в іноземній валюті та не відповідають умовам розрахунків, передбаченим пунктом 2.2 договору від 17.02.2026 №5549/17.02.2026.
Водночас при вирішенні питання про документальне підтвердження ціни товару необхідно оцінювати всю сукупність документів, які перебували у розпорядженні митного органу. Як уже встановлено судом, разом із митною декларацією декларантом було подано платіжну інструкцію в іноземній валюті (витяг із системи SWIFT) від 12.03.2026 №30, який містить відомості про здійснення платежу у сумі 5000,00 євро, що відповідає ціні транспортного засобу, зазначеній у договорі купівлі-продажу та рахунку-фактурі.
Тому навіть неприйняття митним органом додатково поданих документів №Q0312DQG5P та №Q0312DQ5KT саме по собі не спростовує відомостей первісно поданих документів щодо фактично сплаченої за транспортний засіб ціни.
Щодо звіту про оцінку транспортного засобу від 15.04.2026 №78/26 відповідач вказав на відсутність у ньому належного відображення вихідних даних і джерел їх отримання, викладу застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, відповідних розрахунків і цінових пропозицій, у зв`язку із чим не прийняв його як належне підтвердження вартості товару. 
Разом з тим недоліки додатково поданого звіту про оцінку не усувають обов`язку митного органу оцінити достатність документів, які були подані декларантом для підтвердження митної вартості за ціною договору. Саме по собі неналежне оформлення додаткового документа не спростовує достовірності відомостей договору купівлі-продажу, рахунку-фактури та банківського платіжного документа і не доводить, що фактично сплачена за транспортний засіб ціна була іншою.
Таким чином, за результатами витребування додаткових документів відповідачем не встановлено відомостей, які б спростовували зазначену в первісно поданих документах ціну транспортного засобу у розмірі 5000,00 євро або підтверджували здійснення позивачем на користь продавця інших платежів, які мали бути включені до митної вартості.
Щодо визначення відповідачем митної вартості товару за резервним методом та використаної для цього цінової інформації суд зазначає таке.
В оскаржуваному рішенні Волинська митниця визначила митну вартість спірного транспортного засобу на рівні 31 000,00 євро, використавши як джерело цінової інформації митну декларацію від 17.02.2026 №26UA205050004968U8, за якою здійснено митне оформлення ввезеного з Литви на умовах поставки DAP автобуса VOLKSWAGEN CRAFTER, що був у використанні, номер кузова (шасі) НОМЕР_6 , 2016 року виготовлення та 2016 модельного року, з дизельним двигуном об`ємом 1968 смі, потужністю 120 кВт, загальною кількістю місць, включаючи водія, - 21, повною масою 5000 кг та власною масою 3470 кг. 
Суд враховує, що транспортний засіб, використаний відповідачем як джерело цінової інформації, за низкою основних характеристик дійсно є близьким до оцінюваного товару: транспортні засоби мають однакові марку та модель VOLKSWAGEN CRAFTER, 2016 рік виготовлення та модельний рік, дизельний двигун робочим об`ємом 1968 смі і потужністю 120 кВт, а також повну масу 5000 кг.
Водночас сама по собі подібність основних технічних характеристик транспортних засобів не є достатньою для автоматичного перенесення митної вартості одного транспортного засобу на інший.
Так, оцінюваний транспортний засіб має 20 місць для сидіння та 3 стоячих місця, його споряджена маса становить 3310 кг, тоді як використаний для порівняння транспортний засіб має загальну кількість місць, включаючи водія, - 21 та власну масу 3470 кг. Крім того, відрізняються умови поставки товарів: спірний транспортний засіб придбаний на умовах EXW Бауска, тоді як транспортний засіб, використаний митницею як джерело інформації, ввозився з Литви на умовах DAP. При цьому в самому рішенні відповідач зазначив, що коригування на комерційні умови не здійснювалося.
Крім того, при декларуванні спірного транспортного засобу заявлено про наявність дефектів — корозії кузова, витоку масла з двигуна та підвищеного шуму від заднього моста. Натомість оскаржуване рішення не містить відомостей про технічний стан транспортного засобу, митне оформлення якого здійснено за МД від 17.02.2026 №26UA205050004968U8, його пробіг, фактичний стан основних вузлів та агрегатів, наявність або відсутність пошкоджень.
Таким чином, з оскаржуваного рішення неможливо встановити, чи перебували порівнювані транспортні засоби в однаковому або співставному технічному стані та чи враховував відповідач вплив заявлених дефектів оцінюваного транспортного засобу на його вартість.
Суд зауважує, що наявність у митного органу відомостей про митне оформлення максимально наближеного за основними характеристиками транспортного засобу за митною вартістю 31 000,00 євро могла обґрунтовано викликати сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості у розмірі 5161,56 євро. Однак наявність такого сумніву та визначення конкретного числового значення митної вартості за резервним методом є різними етапами митного контролю.
Визначивши митну вартість спірного товару саме у розмірі 31 000,00 євро, відповідач мав обґрунтувати можливість використання вартості обраного транспортного засобу з урахуванням установлених відмінностей та, за необхідності, здійснити відповідні коригування. Натомість митний орган фактично використав його митну вартість без змін, зазначивши, що коригування на обсяг партії та комерційні умови не здійснювалося.
За таких обставин суд доходить висновку, що використана відповідачем інформація могла бути підставою для перевірки достовірності заявленої митної вартості, проте оскаржуване рішення не містить достатнього обґрунтування того, що митна вартість саме спірного транспортного засобу з урахуванням його індивідуальних характеристик, технічного стану та умов поставки становить 31 000,00 євро.
При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що встановлені митним органом обставини у їх сукупності, зокрема істотна різниця між заявленою митною вартістю транспортного засобу та наявною у відповідача ціновою інформацією, а також значно вищий рівень вартості подібних транспортних засобів, об`єктивно давали відповідачу підстави для виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та проведення її додаткової перевірки.
Водночас наявність таких сумнівів не звільняла митний орган від обов`язку за результатами проведеної перевірки встановити конкретні обставини, які свідчили б про неповноту або недостовірність заявлених декларантом відомостей щодо митної вартості товару чи неможливість визначення її числових складових на підставі поданих документів.
Як встановлено судом, зазначені відповідачем недоліки калькуляції транспортних витрат не підтверджують неправильності заявленої суми таких витрат; відсутність підпису та штампа покупця на рахунку-фактурі не спростовує визначеної сторонами ціни товару; здійснення оплати поза передбаченим договором строком не вплинуло на її розмір; зауваження до оформлення витягу із системи SWIFT не спростовують факту здійснення платежу у сумі 5000,00 євро; відсутність перекладу митної декларації країни експорту не доводить недостовірності числового значення заявленої митної вартості. Недоліки додатково поданих документів також самі по собі не спростовують відомостей документів, поданих декларантом під час митного оформлення.
При цьому договір купівлі-продажу від 17.02.2026 №5549/17.02.2026, рахунок-фактура (інвойс) від 17.02.2026 №А-08-2026 та банківський платіжний документ містять узгоджені між собою відомості щодо вартості придбаного транспортного засобу у розмірі 5000,00 євро. Відповідачем не встановлено здійснення позивачем на користь продавця інших платежів у зв`язку із придбанням спірного транспортного засобу та не наведено доказів того, що фактично сплачена або така, що підлягала сплаті, ціна товару була іншою.
Водночас, визначивши митну вартість товару за резервним методом на рівні 31 000,00 євро, відповідач використав відомості про митне оформлення іншого автобуса VOLKSWAGEN CRAFTER без належного врахування відмінностей щодо технічного стану та умов поставки транспортних засобів і без обґрунтування того, що такі відмінності не впливають на їх вартість.
Таким чином, суд доходить висновку, що встановлені митним органом обставини були достатніми для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості та здійснення її додаткової перевірки, однак за результатами такої перевірки відповідач не довів наявності передбачених Митним кодексом України підстав для відмови у визначенні митної вартості товару за основним методом — за ціною договору, а також належним чином не обґрунтував визначену за резервним методом митну вартість у розмірі 31 000,00 євро.
За таких обставин рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.04.2026 №UA205100/2026/000008/2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок прийняття зазначеного рішення Волинською митницею оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2026/000076. Оскільки підставою для її оформлення слугувало рішення про коригування митної вартості, яке суд визнав протиправним, така картка відмови як похідна від цього рішення також є протиправною та підлягає скасуванню.
Відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.04.2026 №UA205100/2026/000008/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2026/000076.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 7614,61 грн, сплачений платіжною інструкцією від 13.05.2026 №2209.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.04.2026 №UA205100/2026/000008/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2026/000076.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 7614,61 грн (сім тисяч шістсот чотирнадцять гривень 61 копійка).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя Н. В. Стецик