Справа № 489/6350/26 
Провадження № 3/489/1147/26

Інгульський районний суд міста Миколаєва

Постанова
іменем України
11 серпня 2026 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Рибіцька К.О., за участю секретаря судового засідання Берест І.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.07.2026 серії ЕПР1 №709978, 03.07.2026 о 20:57 год у м. Миколаєві, вул. Будівельників, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 530D, д.н.з. НОМЕР_3 , не маючи відповідного права керування транспортним засобом, який протягом року вже притягався від 06.02.2026 постанова ЕНА6620472 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
ОСОБА_1 у судовому засіданні 28.07.2026 просив передати справу на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва за місцем його проживання.
Вирішуючи зазначене клопотанням, суддя приходить до таких висновків.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
При цьому, за приписами ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Проте, положеннями КУпАП не передбачено повноваження судді у випадку непідсудності справи самостійно передавати її на розгляд до іншого суду. Натомість, виходячи з положень статті 257 КУпАП та змісту протоколу про адміністративне правопорушення, правом визначення конкретного суду, до якого має направлятися для розгляду справа про адміністративне правопорушення, наділена посадова особа, яка склала протокол.
Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» визначено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом, який уповноважений на складання протоколу.
Таким чином, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення особою, яка його склала, направлений для розгляду до Інгульського районного суду міста Миколаєва за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 276 КУпАП, а суддя не вправі самостійно передавати справу до іншого суду за альтернативною підсудністю, відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва за місцем його проживання.
По суті правопорушення ОСОБА_1 свою вину заперечував, зазначивши, що транспортним засобом не керував. На відеозаписі видно, що автомобіль стоїть припаркований по вул. Херсонське шосе, мотор заглушений, увімкнена аварійна сигналізація. ОСОБА_1 сів до автомобіля лише, щоб відкрити капот і перевірити справність. Поруч сидів чоловік з СТО з ключами та свідоцтвом на транспортний засіб. На відео не зафіксовано факт руху транспортного засобу і керування ОСОБА_1 , а також порушення ПДР. Поліцейські не назвали своїх прізвищ, поки ОСОБА_1 сам не уточнив, не повідомили своїх посад, лише назвали назву відділу. Не зазначили причину підходу до автомобіля, щось незрозуміле говорили про правий ряд і кільце. Не зазначили пункт ПДР, який імовірно могло бути порушено. Поліцейські звернулися іноземною мовою. У протоколі зазначено про вчинення правопорушення по вул. Будівельників, 1, у той час як з відео видно, що автомобіль стоїть на вул. Херсонське шосе. Час вчинення у протоколі зазначено 20:57 год, а відео з бодікамер розпочинається о 20:13 год, тому о 20:57 год ОСОБА_1 не міг керувати автомобілем. У протоколі містяться суперечливі відомості щодо марки BMW, а саме: 530D і 539D. У п. 10 протоколу не вказано технічний засіб відеозапису. Зйомка велася з перервами без об`єктивних на те причин. Поліцейські не повністю роз`яснили положення ст. 268 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення; довідки УПП; копію постанови від 06.02.2026 постанова ЕНА6620472; відеозапис з нагрудних відеореєстраторів поліцейських; копію постанови суду), суд дійшов таких висновків.
Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Пунктом 2.1 «а» ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Постановою Заводського районного суду від 20.06.2024 по справі №487/2908/24, яка набрала законної сили 27.08.2024, ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з постановою від 06.02.2026 ЕНА6620472, ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Доказів оскарження вказаної постанови матеріали справи не містять.
Як свідчить довідка УПП в Миколаївській області від 06.07.2026, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія (від 24.08.2024 здане на зберігання до ТСЦ МВС), після закінчення строку позбавлення права керування транспортними засобами спеціальне право не поновив, теоретичний та практичний іспит в ТСЦ МВС не складав. Вказане підтверджується і відеозаписом (10:55 час на відео), де ОСОБА_1 говорить поліцейським, що перескладає на права.
Відео з нагрудного відеореєстратора поліцейських починається з того, що до автомобіля, в якому ОСОБА_1 перебуває на місці водія, двигун автомобіля працює (що підтвердив і сам ОСОБА_1 в судовому засіданні 11.08.2026), підходить поліцейський, українською мовою зазначає своє звання та прізвище, Управління патрульної поліції, попереджає про відеозапис розмови, просить надати посвідчення водія та технічних паспорт на автомобіль, оголошує причину зупинки (порушення правил проїзду перехрестя з круговим рухом). Протягом усього часу спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції, ОСОБА_1 жодного разу не заперечив того, що керував транспортним засобом. Більше того, зазначав, що поспішав забирати причеп, уточнював у поліцейських, як проїжджати «турбо-кільце», після того як поліцейський зазначив про заборону проїзду з крайньої правої смуги (з 01:07 по 02:00, 37:48 по 38:50 час на відео).
Пояснюючи свої дії суду, у судовому засіданні 04.08.2026 ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем, зазначаючи, що сів до автомобіля лише щоб відкрити капот і перевірити справність. Поруч сидів чоловік з СТО з ключами та свідоцтвом на транспортний засіб.
У судовому засіданні 11.08.2026 під час огляду відеозапису ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль належить його колишній дружині, яка ним користується. Інколи ОСОБА_1 користується автомобілем також, в якості пасажира, з водієм. У день події автомобіль був на СТО, яке розташоване на перехресті вул. Херсонське шосе та вул. 5-та Лінія. Механік їздив до магазину за деталями, ОСОБА_1 від місця свого проживання з вул. 6-ї Слобідської йшов пішки та сів до автомобіля вже на вул. Херсонське шосе. Механік не спілкувався з поліцейськими, оскільки побоювався примусової мобілізації.
Разом з тим, на відео відсутнє підтвердження цього, оскільки ОСОБА_1 жодного разу не заперечив патрульним факт керування автомобілем, не зазначив, що інша особа була за кермом, не вказав, що транспортний засіб не рухався, навіть після того, як поліцейські оголосили, що причиною зупинки є порушення правил проїзду перехрестя з круговим рухом (з крайньої правої смуги). Посилання ОСОБА_1 на те, що він говорив про це, але це не зафіксовано на відео, суд до уваги не приймає, з урахуванням усіх встановлених обставин у сукупності та підписання протоколу без зауважень. ІНФОРМАЦІЯ_2 поруч із поліцейськими не було протягом усього часу відеозапису, тому посилання на побоювання механіка щодо примусової мобілізації необґрунтовані. Будь-яких розмов поліцейських про це також не було.
Крім того, поліцейські встановили порушення щодо керування транспортним засобом з номерним знаком, який не належить цьому засобу, та роз`яснили ОСОБА_1 про складання постанов за ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки спочатку не встановили повторності керування без посвідчення водія (12:02 час на відео). ОСОБА_1 не просто не заперечував вказаних порушень, а навіть подякував поліцейським, порахувавши перед цим суму штрафів за два порушення (12:35, 47:28 час на відео). У судовому засіданні 11.08.2026 не зміг пояснити таких своїх дій. В подальшому поліцейські встановили наявність постанови від 06.02.2026 ЕНА6620472 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та повідомили ОСОБА_1 (17:15 час на відео).
Щодо номерних знаків ОСОБА_1 пояснив, що його товариш є співробітником СБУ, попросив автомобіль, напевно це він встановив інші номерні знаки для оперативної роботи. Після оформлення матеріалів номерні знаки вилучили, щодо ОСОБА_1 склали постанову за порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків, яку він не оскаржував, що також суперечить тому, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді взагалі заперечував факт керування автомобілем.
Після складання протоколу поліцейським було оголошено про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та уточнено чи має його пасажир посвідчення водія, на що ОСОБА_1 сказав: «можливо так» та пішов до пасажира дізнаватися щодо наявності посвідчення (26:47 час на відео), що також свідчить проти версії ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом особою, яка сиділа на місці пасажира.
Принцип «заборони суперечливої поведінки» вимагає від особи діяти добросовісно. Проте версія про відсутність факту керування транспортним засобом виникла лише під час судового розгляду справи, що свідчить про намагання особи уникнути відповідальності.
Досліджений відеозапис, на якому зафіксована поведінка ОСОБА_1 та його пояснення під час спілкування з поліцейськими, не узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.
ОСОБА_1 було роз`яснено, що стосовно нього складено постанову щодо порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП (34:35 час на відео), йому роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП (34:50 час на відео).
Від керування транспортним засобом водія відсторонено (36:38 час на відео). ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу, підписав його без будь-яких зауважень з приводу інкримінованого правопорушення, про що свідчить його підпис у відповідних графах протоколу, та не виклав жодних заперечень проти нього, зокрема щодо своєї незгоди з викладеними в ньому обставинами керування транспортним засобом.
За такого, факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом наявними в матеріалах справи доказами доведений поза розумним сумнівом.
Крім того, зміст відеозаписів свідчить про те, що відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах, про що ОСОБА_1 повідомлена на початку спілкування. Відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. При цьому тривалість та зміст відеозаписів дозволяють встановити повні та необхідні відомості щодо обставин керування транспортним засобом особою, яка не має права керування, повторно протягом року.
Також складений протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Особа в тексті протоколу не виклала будь-яких заперечень проти інкримінованого їй правопорушення.
З приводу тверджень ОСОБА_1 про те, що відеофіксація спілкування з поліцейськими не здійснювалася безперервно, то суддя виходить з того, що початок спілкування з ОСОБА_1 , встановлення його особи, факту керування транспортним засобом, оголошення причини зупинки зафіксовано безперервними відеозаписами з відеореєстраторів двох поліцейських. Пізніше у відеозаписах наявна перерва перед самим складання протоколу, що не впливає на суть виявленого правопорушення.
Щодо некоректних відомостей в частині адреси та часу вчинення правопорушення, суддя враховує, що згідно з відкритими даними Google Maps адреса вул. Будівельників, 1 (яка зазначена у протоколі) належить будівлі на перетині вул. Будівельників та вул. Херсонське Шосе. Автомобіль ОСОБА_1 був зупинений саме в районі цієї будівлі, що вбачається з відеозапису, а тому зазначена у протоколі адреса вчинення правопорушення не спотворює фактичних обставин. Щодо помилки в часі, який наведено у протоколі, суддя виходить з того, що спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та оформлення матеріалів тривало більше години, а тому незначне відхилення в зазначеному у протоколі часі не свідчить про відсутність факту вчинення правопорушення та не може бути підставою для закриття провадження у справі.
Посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейські зверталися до нього іноземною мовою взагалі є неспроможними, оскільки відеозаписом підтверджено спілкування поліцейських із ОСОБА_1 українською мовою, у той час як він спілкується з ними то українською, то російською мовами. При цьому, мова спілкування поліцейських для ОСОБА_1 очевидно зрозуміла, клопотання про залучення перекладача він не заявляв, сам частково спілкувався українською мовою.
Інші порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 під час судового розгляду спростовуються відеозаписом (поліцейські не назвали своїх прізвищ, не повідомили своїх посад, не зазначили причину підходу до автомобіля, неповне роз`яснення положень ст. 268 КУпАП) та є формальними (суперечливі відомості щодо марки BMW, не зазначення у п. 10 протоколу технічного засобу відеозапису, не оголошення пункту ПДР, який імовірно могло бути порушено).
Суд виходить з того, що не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, вищевказані заперечення ОСОБА_1 суддя розцінює як намагання ввести суд в оману стосовно обставин справи задля уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Також при прийнятті рішення суддя враховує, що адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, відносяться до правопорушень, які за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечними як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Оцінивши сукупність досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійсно повторно протягом року керувала транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.
Таким чином, встановлені суддею обставини вказують на наявність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого їй правопорушення та своїми діями вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим підлягає адміністративній відповідальності за вчинене правопорушення.
Враховуючи особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини вчинення адміністративного правопорушення, вважаю за доцільне накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом.
Оплатне вилучення транспортного засобу не застосовувати, оскільки транспортний засіб BMW 530D, д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з особи, на яку накладено стягнення, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.
Керуючись статтями 252,266,276,280,283,284,285 КУпАП, суддя 

постановила:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва за місцем його проживання – відмовити.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн (який підлягає сплаті та перерахуванню за такими реквізитами: отримувач коштів: Миколаївське ГУК /Микол. обл./ 21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300, рахунок отримувача: UA438999980313010149000014001), з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (який підлягає сплаті та перерахуванню за такими реквізитами: отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.О. Рибіцька