ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/479/26 Справа № 711/4017/26 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП | Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А. при секретарі судового засідання Єгорової С.А., за участю захисника Ганги Д.Г., правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Ганги Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 червня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, ІПН в матеріалах справи відсутній,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 , 14.04.2026 о 01 год. 14 хв., керував автомобілем «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Хіміків, № 74, в м. Черкаси, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», прилад №ARHJ-0275, результат тесту № 1169 – 0,95 проміле, від керування ТЗ відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, захисник Ганга Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.06.2026 відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. При цьому просить, що у разі, якщо суд не дійде висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, то змінити вказану постанову в частині призначеного адміністративного стягнення – виключити з постанови вказівку про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишивши адміністративне стягнення у виді штрафу.
Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід до розгляду справи. Вважає, що первинна зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена без належної правової підстави, передбаченої ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки водій не допустив будь-яких порушень правил дорожнього руху за який його слід було зупиняти.
Стверджує, що працівниками поліції порядок проведення огляду на стан сп`яніння було проведено з порушенням ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду №1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735, а тому результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, акт огляду, чек Драгер та похідні від них матеріали не можуть вважатися належними, допустимими та достатніми доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
При цьому, апелянт наголошує про відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для огляду, яке на його думку, має бути обов`язковим.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у справі, оскільки він був складений неуповноваженою особою - інспектором Овчаренком О.В., який безпосередньо не проводив огляд водія на стан сп`яніння.
Апелянт зауважує, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем його огляд мав відбуватися працівниками поліції відповідно до вимог ст.266-1 КУпАП, тому результати проведеного огляду без дотримання вимог вказаної статті, є недійсними. 
Зазначає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в умовах крайньої необхідності, оскільки був вимушений сісти за кермо свого автомобіля, у зв`язку з наказом командування терміново покинути пункт їх постійної дислокації через високу ймовірність нічного ворожого обстрілу, однак суд першої інстанції не дав належної оцінки цьому факту.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ганги Д.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.
Суддя районного суду вірно встановила фактичні обставини справи, та прийняла обґрунтоване рішення щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, водій ОСОБА_1 , 14.04.2026 о 01 год. 14 хв., керував автомобілем «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Хіміків, № 74, в м. Черкаси, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», прилад №ARHJ-0275, результат тесту № 1169 – 0,95 проміле, від керування ТЗ відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; довідкою інспектора відділу АП УПП в Черкаській області майора поліції А. Яковлева від 14.04.2026, згідно якої ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на протязі календарного року не притягувався; витягом з бази ІПНП про наявність у ОСОБА_1 чинного водійського посвідчення; рапортом працівника поліції від 14.04.2026; відеозаписами з боді-камер працівників поліції № 472495, № 472427.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України – водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС Україні № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини апеляційний суд розцінює, як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну, необгрунтовану, невмотивовану, та у спрощеному порядку постанову щодо ОСОБА_1 , є необґрунтованим та спростовуються доказами наявними у матеріалах справи, яким суд у сукупності дав належну оцінку, а саме, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; довідкою інспектора відділу АП УПП в Черкаській області майора поліції А. Яковлева від 14.04.2026, згідно якої ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на протязі календарного року не притягувався; витягом з бази ІПНП про наявність у ОСОБА_1 чинного водійського посвідчення; рапортом працівника поліції від 14.04.2026; відеозаписами з боді-камер працівників поліції № 472495, № 472427.
Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно з положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України09.11.2015 № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що 14.04.2026 працівниками поліції було виявлено автомобіль «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався під час дії комендантської години. Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. У зв`язку з чим, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, на що ОСОБА_1 погодився та повідомив, що перед тим як сісти за кермо випив «150 грам». (диск, кліп 0, 472427, 01:18:14). За результатами огляду встановлено стан сп`яніння 0,95 проміле, з результатом водій погодився. (диск, кліп 0, 472427, 01:18:36).
Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Доводи апелянта про те, що первинна зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена без належної правової підстави, передбаченої ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки водій не допустив будь-яких порушень правил дорожнього руху за який його слід було зупинити, є необгрунтованими з огляду на наступне.
Як, зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , керував автомобілем під час комендантської години.
Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 2402.2022 року було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений та діє на даний час.
Відповідно до Наказу начальника Черкаської обласної військової адміністрації на території Черкаської області запроваджено комендантську годину з 00:00 до 04:00, із забороною перебування людей у зазначені години на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Визначення терміну комендантська година міститься у пункті 5 частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а саме - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Правове регулювання впровадження комендантської години регламентується наступними нормативно-правовими актами: Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року, Постанова Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» (далі - Постанова №573), Постанова Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. №1455 «Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» (далі - Постанова №1455).
На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється у визначений період доби: перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток; пересування на транспортних засобах.
Відповідно до Постанови №1455 патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право: затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення; перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а для іноземців та осіб без громадянства - додатково документи, що підтверджують законність перебування на території України, а також перепустки; у разі відсутності документів - затримувати відповідних осіб, а також за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться; вилучати в осіб предмети, які є знаряддям, засобом або предметом правопорушення; тимчасово обмежувати або забороняти перебування та пересування на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби; входити/проникати на територію та у приміщення, що належать особам, під час припинення кримінального правопорушення та в разі переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, якщо зволікання може створити реальну загрозу життю чи здоров`ю осіб; використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, що належать особам (за їх згодою), підприємствам, установам і організаціям для запобігання вчиненню кримінального правопорушення, переслідування та затримання осіб, або для доставки до лікувальних закладів осіб, які потребують медичної допомоги; застосовувати, відповідно до законодавства, заходи фізичного впливу, зброю і спеціальні засоби.
З огляду на вищевказані нормативно-правові акти ОСОБА_1 , мав неухильно дотримуватися встановлених обмежень та заборон, оскільки він їх не дотримався працівники поліції правомірно зупинили автомобіль під його керуванням.
Доводи апелянта про те що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, і з цих підстав він просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, та те, що працівниками поліції не були дотримані вимоги ст.266 КУпАП, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду №1103, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом, оскільки ОСОБА_1 пройшовши огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер - результат склав 0,95 ‰, що свідчить про перебування його в стані алкогольного сп`яніння чим, порушив вимогу п. 2.9 ПДР України, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції № 1395 від 07.11.2015, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та про невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення він відмовився від дачі пояснень (а.с.1).
Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у справі, оскільки був складений неуповноваженою особою, а саме інспектором Овчаренком О.В., який безпосередньо не проводив огляд водія на стан сп`яніння, є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку складення протоколу виключно тим працівником поліції, який проводив огляд на стан сп`яніння. Вирішальним є те, що огляд був проведений уповноваженим працівником поліції, його результати належним чином зафіксовані в акті огляду та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, складання протоколу іншим працівником поліції саме по собі не свідчить про порушення процедури оформлення адміністративного правопорушення та не впливає на допустимість зібраних доказів.
Апеляційний суд вважає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол.
Твердження апелянта про відсутність направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, яке на його думку, має бути обов`язковим, то воно є хибним у даному випадку. Так, на відео з боді-камер зафіксовано, що водій ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв перед керуванням транспортним засобом (диск, кліп 0, 472427, 01:18:14), пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» та погодився з його результатом (диск, кліп 0, 472427, 01:18:36). Після цього йому було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для направлення водія на огляд у закладі охорони здоров`я у працівників поліції не виникло, оскільки він підтвердив вживання алкогольних напоїв перед керуванням та погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу проведеного за допомогою приладу Драгер.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд мав відбуватися працівниками поліції відповідно до вимог ст.266-1 КУпАП, то вони є необгрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст.266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Також відповідно до ст. 266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Тобто, положення ст.266-1 КУпАП стосуються лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Таким чином, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно під час зупинки та встановлення його особи працівникам поліції повідомив, що він військовослужбовець, але не надав доказів того, що саме зараз він виконує обов`язки військової служби, не надано таких доказів правопорушником і його захисником і суду апеляційної інстанції, тому суд приходить до висновку, що порядок огляду на стан сп`яніння, передбачений ч. 2 ст. 266-1 КУпАП та Порядок № 32 про затвердження Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, до ОСОБА_1 не повинен був застосовуватися.
Неспроможними є доводи апелянта і про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в умовах крайньої необхідності, оскільки був вимушений сісти за кермо свого автомобіля, у зв`язку з наказом командування терміново покинути пункт їх постійної дислокації через високу ймовірність нічного ворожого обстрілу, оскільки в наданому ним повідомленні, датованому 20:14, зазначено про високу ймовірність нанесення ракетного або дронового удару, тоді як автомобіль зупинено працівниками поліції приблизно о 01:14, що є сумнівним у прямому зв`язку між отриманим повідомленням та необхідністю негайного виїзду останнього з ППД. 
Що стосується апеляційної вимоги автора скарги, що якщо суд не дійде висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, то він просить змінити оскаржувану ним постанову в частині призначеного адміністративного стягнення – виключити з постанови вказівку про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишивши адміністративне стягнення у виді штрафу, тобто застосувати до нього ст. 69 КК України, то вони не можуть бути задоволені, так як санкція статті 130 КУпАП не передбачає альтернативного застосування адміністративного стягнення судом. Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.
Інші доводи апелянта щодо невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, та спрямовані на уникнення відповідальності.
За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які дають підстави суду дійти вказаного вище висновку.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив йому стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.06.2026 щодо ОСОБА_1 , немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 червня 2026 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Ганги Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя І.А. Поєдинок