Справа № 404/13723/25 
пров. 2/393/266/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 серпня 2026 року селище Кам`янець
Новгородківський районний суд Кіровоградської області 
в складі головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,
при секретарі судового засідання Шупрудько К.А.,
за участі представника відповідача адвоката Жеребенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кам`янець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 березня 2013 року у справі № 404/627/13-ц, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.03.2013 року у справі № 404/627/13-ц з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати із 21.01.2013 року і до виповнення донькою повноліття.
07.10.2025 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , з якою до реєстрації шлюбу проживали як подружжя, вели спільний побут. Від їхніх стосунків вони виховують доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також він є військовослужбовцем і у 2023 році отримав важке бойове поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини. Внаслідок поранення, згідно акту огляду МСЕК № 557 /2 від 29.06.2024 року він втратив 70 відсотків працездатності та з 01.07.2024 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності.
Наявність інвалідності обумовлює істотне обмеження можливості працювати та отримувати стабільний дохід; необхідність постійного лікування, реабілітації, проходження медичних обстежень; регулярні витрати на медикаменти, лікувальні процедури, спеціальні засоби та підтримувальну терапію. Значна частина доходу позивача спрямовується на підтримання стану здоров`я, що безпосередньо впливає на його платоспроможність.
Окрім доньки ОСОБА_7 , на утримання якої стягуються аліменти, він має утримувати іншу доньку ОСОБА_8 на рівних правових засадах з старшою донькою. Згідно з принципом рівності прав та інтересів дітей, передбаченим сімейним законодавством, позивач не може ставити одну дитину у привілейоване становище за рахунок іншої. Фактично стягнення 1/4 частини доходу на одну дитину в умовах інвалідності та наявності ще однієї неповнолітньої дитини призводить до: надмірного фінансового навантаження для нього; неможливості забезпечити мінімально необхідний рівень утримання для іншої дитини; порушення балансу між інтересами дітей та реальними можливостями платника аліментів. Неможливість в повній мірі лікувати своє захворювання, яке потребує значних вкладень та періодичних реабілітаційних заходів. Він не відмовляється від утримання доньки ОСОБА_7 та усвідомлює свій обов`язок брати участь у її матеріальному забезпеченні. Звернення до суду з даним позовом зумовлене виключно об`єктивними обставинами, які не залежать від його волі та спрямоване на встановлення справедливого, співмірного та реального розміру аліментів, який він здатний виконувати стабільно і без накопичення заборгованості. З урахуванням істотного погіршення стану здоров`я, встановлення інвалідності та втрати працездатності з необхідністю постійного лікування, він звернувся до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини на утримання неповнолітньої дитини. Таке зменшення розміру аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права.
24.12.2025 року позивач звернувся до Фортечного районного суду міста Кропивницького з вказаним позовом.
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 09.02.2026 року матеріали вказаної позовної заяви були передані на розгляд Новгородківському районному суду Кіровоградської області за підсудністю.
19.03.2026 року матеріали позовної заяви надійшли до Новгородківського районного суду Кіровоградської області та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 року передані для розгляду судді Рачкелюку Ю.В.
Ухвалою суду від 20.03.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для виправлення недоліків позовної заяви, а саме для зазначення в позовній заяві відомостей щодо: 1) наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; 2) попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, або зазначення відсутності намірів нести судові витрати під час розгляду справи чи про звільнення від їх сплати; 3) для надання до суду копії рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.03.2013 року у справі № 404/627/13-ц та відомостей щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа про примусове виконання рішення у справі № 404/627/13-ц.
На виконання вищевказаної ухвали суду, представник позивача адвокат Ковальова Т.П. 03.04.2026 року на електрону адресу суду надіслала позовну заяву з усунутими недоліками разом з копією рішення суду та витягом з Єдиного реєстру боржників. 
Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2026 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. 
02.06.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача адвокатом Жеребенко О.В., оскільки лише 21.05.2026 відповідач отримала ухвалу та позовну заяву з додатками. В відзиві сторона відповідача заперечувала проти позову, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтувала тим що, згідно норм чинного законодавства для зменшення розміру стягнутих судом аліментів їх платник повинен довести належними та допустимими доказами погіршення свого матеріального або сімейного стану, стану свого здоров`я після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Позивачем не надано жодних доказів зміни матеріального стану позивача. Натомість на даний час, як і до отримання поранення, позивач продовжує бути військовослужбовцем, має регулярне та достатнє матеріальне забезпечення. Позивач отримав третю групу інвалідності, яка офіційно вважається робочою. Люди з цією групою мають помірні порушення функцій організму і здатні працювати, але потребують створення певних умов праці. Також позивачем жодним чином не доведено яким чином відповідна група інвалідності вплинула на матеріальний стан позивача фактично. Чому в 2013, в 2015 році, в 2020 році та 2025 році позивач мав змогу утримувати дитину, виділяючи всього 25% свого доходу, а в 2026 році цей дохід знизився настільки, що він не має змоги виділити всього тих же 25 % на утримання дитини, яка проживає та перебуває весь час з 2013 року (тобто більше 13 років) на повному утриманні відповідачки. Окрім того, позивач навпаки отримав нове джерело доходу у вигляді пенсії по інвалідності. Будь-яких доказів на підтвердження регулярних витрат на своє утримання позивачем не надано. Крім того, стосовно зазначення про існування іншої дитини, просила суд врахувати, що ОСОБА_6 є усиновленою дитиною в 2025 році ОСОБА_1 . Так, під час здійснення процедури усиновлення орган опіки та піклування перевіряє відповідні матеріальні, житлові умови та, відповідно, визначає чи доцільним є усиновлення, чи має усиновлювач фізичні чи матеріальні проблеми, які б могли нашкодити дитині, з`ясовує побутові питання. Тобто станом на 2025 рік, позивач вказав і підтвердив в органі опіки та піклування можливість виконувати свої батьківські обов`язки щодо ОСОБА_8 і без зміни розміру аліментів. Натомість у вказаному судовому провадженні позивач не надає жодного підтвердження того, що він утримує усиновлену дитину. При цьому, хоче обмежити свою рідну дитину у матеріальному забезпеченні. В той же час, загальновідомим є те, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Зменшивши розмір аліментів з 1/4 до 1/6 вважають, що права дитини ОСОБА_4 будуть суттєво порушені. З наданої позивачем позовної заяви та поданих до неї додатків не вбачається погіршення матеріального становища ОСОБА_1 у 2025 році до тієї міри, що вимагає зменшення вже присудженого розміру аліментів на утримання дитини. Тобто, матеріальний стан позивача не зазнав таких істотних змін, які б свідчили про неможливість виконання ним обов`язку з утримання дитини у раніше встановленому розмірі. Позивачем у даній справі не доведено таку ступінь погіршення майнового становища, яка б робила стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу надмірним тягарем. Враховуючи вік дитини, зменшення розміру аліментів у даному випадку призведе до погіршення становища дитини та порушення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини та зумовить перекладання на відповідачку надмірного тягаря щодо утримання спільної дитини. Вважають, що попередньо стягуваний розмір аліментів визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та відповідає інтересам дитини сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного їх розвитку та достойного рівня матеріального забезпечення.
28.07.2026 до суду надійшла відповідь на відзив у справі, в якій представник позивача просила відхилити доводи відповідача викладені у відзиві у зв`язку з їх безпідставністю та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказала, що матеріали справи містять беззаперечні докази наявності двох фактів, які є безумовними підставами для перегляду розміру аліментів, а це - погіршення стану здоров`я та втрата працездатності позивача, а також зміна сімейного стану (усиновлення другої дитини). Крім того зазначила, що пенсія по інвалідності - це компенсація втрати здоров`я, а не нове джерело доходу, як зазначає відповідач, та не може означати покращення матеріального стану.
05.08.2026 до суду від представника відповідача адвоката Жеребенко О.В. надійшли заперечення (на відповідь на відзив).
20.08.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення позивача щодо заперечень відповідача на відповідь на відзив. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ковальова Т.П. в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача у своєму клопотанні просила суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника за наявними у матеріалах справи доказами та письмовими поясненнями, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні.
Представник відповідача адвокат Жеребенко О.В. під час розгляду справи позов не визнала та заперечувала щодо його задоволення, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Крім того суду надала докази зміну прізвища відповідачки з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».
Відповідачка в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталася.
Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Так позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 фактичне місце проживання АДРЕСА_2 (а.с.5-6, 8) є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданого 05.07.2024 року (а.с.11). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 394898 від 29.06.2023 року, ОСОБА_1 має третю групу інвалідності з 01.07.2024 року безстроково, причина інвалідності поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, ступінь втрати працездатності 70 % (а.с.15-16). Також відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 040797 від 03.07.2024 року, ОСОБА_1 протипоказані значні фізичні та психо-емоційні навантаження, робота в несприятливих кліматичних умовах, з високим ризиком травматизму. Рекомендована праця в сприятливих умовах (а.с.17-18).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 28.09.2011, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_3 (а.с.12). 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували шлюб 07.10.2025, прізвище після державної реєстрації чоловіка - ОСОБА_12 , дружини - ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 07.10.2025 (а.с.10).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого повторно 04.10.2025, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_11 (а.с.13). 
Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01.03.2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати із 21.01.2013 і до виповнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.49).
Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 03.04.2026, на виконанні у Фортечному ВДВС у м.Кропивницькому ДМУ МЮУ перебуває на виконанні виконавче провадження 37007685 про стягнення аліментів за рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда, де боржником є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.48). 
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України)  мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як встановлено судом, позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів посилається на зміну сімейного і матеріального стану та погіршення здоров`я.
Однак, суд погоджується з позицією сторони відповідача, стосовно того, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, наявності або відсутності у нього будь-яких доходів, а також нерухомого або рухомого майна, розмір витрат які він несе на лікування, реабілітацію, підтримувальну терапію, що не надає суду можливості оцінити його майновий стан на час розгляду справи та на час призначення аліментів.
Доказів поліпшення матеріального та сімейного стану відповідачки, як стягувача, позивачем також не надано.
На переконання суду, без доведення позивачем вищевказаних обставин, зменшення аліментів на утримання дитини не буде обґрунтованим та суперечитиме її інтересам.
Суд відзначає, що розмір аліментів, що стягується на дитину ОСОБА_4 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину та є інвалідом ІІІ групи, без доведення погіршення його майнового стану, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. 
Зміна сімейного стану позивача та його одруження також не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).
Враховуючи зазначене, суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б дали суду можливість встановити погіршення матеріального стану позивача, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст.192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та не можуть бути самостійними підставами для зменшення їх розміру, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Інші доводи учасників справи не спростовують висновків суду.
Крім цього враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що на підставі положень судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 1211,20 грн відшкодуванню на користь позивача відповідачем не підлягають.
Також, у цій цивільній справі слід призначити судове засідання для ухвалення додаткового рішення в порядку ст.270 ЦПК України, оскільки сторона відповідача заявила про понесені судові витрати на правничу допомогу в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд,- 
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 ) про зменшення розміру аліментів - відмовити.
Призначити судове засідання у Новгородківському районному суді Кіровоградської області на 27 серпня 2026 року о 14:00 годині, для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.
Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 24.08.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Копію рішення вручити (надіслати) учасникам справи.

Суддя Ю.В. Рачкелюк