Справа № 159/1175/26 	Головуючий у 1 інстанції: Шишилін О. Г. 	
Провадження № 22-ц/802/918/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за  позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася в лютому 2026 року в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 31 січня 2023 року. На даний час опинилася в скрутному становищі, її дохід становить 2500 грн і вона не може забезпечити свої мінімальні потреби. Відповідач є військовослужбовцем ЗСУ та отримує стабільне грошове забезпечення. Під час проживання в шлюбі у 2024 році було оформлено багато кредитних договорів на потреби сім`ї на її ім`я, оскільки вона працювала, а відповідач не працював. На даний час фінансові установи вимагають повернення коштів, відносно неї відкриті виконавчі провадження. Загальна заборгованість за кредитами становить 916 711,37 грн. Відповідач ухилявся утримувати сім`ю протягом 2024-початку 2025 років, зараз має таку змогу, але не робить цього і уникає відповідальності за повернення кредитів, не допомагає фінансово. У власності відповідача є земельна ділянка і це майно свідчить про високий рівень статку. Відповідач має реальну можливість надавати грошову допомогу без шкоди для власного забезпечення. Орієнтовний розмір щомісячного грошового забезпечення становить 30 000 грн, щомісячний розмір аліментів становить 7500 грн. Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно до вирішення проблем з кредитними установами.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовлено. 
Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку, що вона не довела свого права на утримання і неправильно застосував ч.4 ст. 75 СК України. Її дохід є суттєво нижчим встановленого прожиткового мінімуму, кредитні зобов`язання, що виникли в інтересах сім`ї впливають на матеріальний стан. Суд звільнив відповідача від обов`язку доказування у цій справі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено сторони перебувають у шлюбі з 31.01.2023. 
Згідно частин 1-3 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Згідно ч. 4 ст. 75 СК України, на яку посилається позивач у апеляційній скарзі, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом
Рішенням Конституційного Суду №1-р/2024 від 29.10.2024 ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України, а саме те, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Отже, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Позивач є працездатною особою, молодого віку, яка може працювати, не позбавлена права на працевлаштування через наявні кредити і отримання доходу, який би був вищий законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач не надала суду доказів офіційного працевлаштування та її доходу на час пред`явлення позову до суду. 
Не заслуговують на увагу доводи позивача, що нею неодноразово отримувалися кредити на вимогу відповідача, оскільки позивач розуміла значення своїх дій і кредитні угоди не оспорюються, як такі, що вчиненні під впливом насильства. 
Аналіз норм СК України свідчить, що істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку. Форми такого зловживання визначені у ч. 1 ст. 83 СК України, згідно з якою рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо: 1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час;2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення;3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу;4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги. 
Апеляційний суд в складі колегії вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач не довела свого права на утримання відповідачем. Судом першої інстанції не оцінювалась можливість відповідача надавати допомогу на утримання позивачки, оскільки такого права у неї немає.
Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Апеляційним судом не встановлено виняткового випадку неможливості подання позивачем доказів до суду першої інстанції, і такий доказ як відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , виданий Пенсійним фондом України, не приймається судом апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2026 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя 

Судді