ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.09.2026 | Справа № 910/4220/26

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є. розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Гарантована оптимізація енергетичних ресурсів” (адреса: 58005, місто Чернівці, вулиця Головна, будинок 187)
до Комунального некомерційного підприємства “Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги” виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (адреса: 04075, місто Київ, вулиця Федора Максименка, будинок 26)
про стягнення 554 888, 09 грн

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Гарантована оптимізація енергетичних ресурсів” (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального некомерційного підприємства “Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги” виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) про стягнення 554 888, 09 грн.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору № 28 про постачання електричної енергії споживачу від 20.02.2025 в частині здійснення останнім повної оплати за спожиту електричну енергію за період листопада – грудня 2025 року, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
08.05.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній частково погодився з позовними вимогами про стягнення 451 400, 00 грн, однак, зазначив, що не погоджується з вимогами про стягнення 103 488, 00 грн, оскільки відповідачем була ініційована процедура зміни електропостачальника і спожита у грудні 2025 року електроенергія мала бути сплачена на рахунок постачальника останньої надії, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 103 488,00 грн.
13.05.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
20 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарантована Оптимізація Енергетичних Ресурсів» (далі - Постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством «Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Споживач) відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», Закону України, «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування та іншими нормативно-правовими актами» від 12.10.2022р. №1178, укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу за №28 (далі - Договір), відповідно до пункту 2.1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. 
Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 5.8 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, встановленого в Комерційних умовах, які визначаються Додатком 2 до цього Договору. 
Порядок визначення ціни електричної енергії зазначається в Комерційних умовах (Додаток 2). 
Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. 
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. 
Пунктом 5.11 Договору встановлено, що приймання товарної продукції (електричної енергії) оформляється Сторонами шляхом складання Акта приймання-передачі електричної енергії, що підписується уповноваженими представниками Сторін. Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання Акта приймання-передачі електричної енергії від Постачальника зобов`язується повернути один примірних оригіналу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою (за наявності) або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання отриманого Акта приймання-передачі електричної енергії. У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу Акта приймання-передачі електричної енергії або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом двох робочих днів з дня його отримання, такий акт вважається підписаним Споживачем та вважається узгодженим Споживачем у повному обсязі та без зауважень за ціною, зазначеною в Акті, а обсяг спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Оператора системи розподілу.
У разі надання у встановленому порядку Постачальником Споживачу повідомлення про зміни умов цього Договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії та/або коливання ціни на ринку, цей Договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов зміненим згідно частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України (пункт 5.12 Договору). 
Факт зміни ціни на електричну енергію оформлюється відповідною Додатковою угодою з урахуванням приписів пункту 5.12 Договору. Сторони мають право в такій Додатковій угоді встановити, що змінена ціна починає діяти як з дати укладання Додаткової угоди, дати листа-повідомлення, так і з дати, визначеної за домовленістю Сторін з урахуванням приписів частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України (пункт 5.15 Договору). 
Згідно із пунктом 15.1 цей Договір набирає чинність з моменту підписання та діє по 31.12.2025р. (включно), а в частині проведення розрахунків – до повного їх виконання.
Пунктом 15.6 Договору встановлено, що істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених пунктом 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. №1178, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовуються в Договорі про закупівлю, у разі встановлення в Договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Сторони можуть внести відповідні зміни у різа зміни регульованих цін (тарифів), при цьому підтвердження можливості внесення таких змін будуть чинні (введені в дію) нормативно-правові акти відповідного уповноваженого органу або держави щодо встановлення регульованих цін. 
Відповідно до пункту 15.8 Договору зміна ціни за одиницю електричної енергії можливе за умови надання зацікавленою стороною документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торгові зоні «ОЕС України» на ринку «на добу наперед» (надалі - РДН), що оприлюднено на офіційному веб-сайті ДП «Оператор ринку». У якості документального підтвердження даних, передбачених цим пунктом, Сторонами визнаються завірені зацікавленою стороною роздруківки (скрін-копії) з веб-сайту ДП «Оператор ринку».
Пунктом 15.8 Договору встановлено, що сторони можуть дійти згоди застосовувати частину 3 статті 631 Цивільного кодексу України у разі укладання Додаткової угоди. 
У разі встановлення Регулятором цін (тарифів) на послуги, що надаються на ринку електричної енергії, які до укладення Договору не були передбачені (плата за надання яких не здійснювалася Постачальником), але які Постачальник буде зобов`язаний враховувати при визначення вартості одиниці Товару, може змінюватися ціна за одиницю Товару (електрична енергія) пропорційно розміру регульованих цін (тарифів). Зміна ціни за 1 кВт*год електричної енергії та дата настання таких змін будуть відображені в Додатковій угоді до цього Договору (пункт 15.11 Договору).
Так, за період листопад 2025 року Споживач спожив електроенергію в розмірі 98 161 кВт*год на загальну суму 866 104,92 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі електроенергії за №№2444, 2291 (розрахунковий період листопад 2025) та рахунками на оплату від 05.12.2025р. за №2316 та від 10.12.2025р. №2468, які були направлені Споживачу. 
За період з 01.12.2025 по 08.12.2025 року Споживач спожив електроенергію в розмірі 9 176 кВт*год на загальну суму 80 962,69 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі електроенергії за №2569 (розрахунковий період з 01.12.2025 по 08.12.2025 року) та рахунком на оплату від 05.01.2026р. за №4, які були направлені Споживачу. 
Факт споживання електричної енергії підтверджується листом ДТЕК «Київські електромережі» від 17.03.2026р. за №15333/3/01/5 про підтвердження об`ємів споживання КНП «Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідно до якого за період листопад-грудень 2025 року Споживач знаходився на постачанні у ТОВ «ГОЕР» та протягом листопада місяця спожив 98 161 кВт год, а протягом грудня місяця спожив 9 176 кВт*год.
Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що у зв`язку з неповним виконанням відповідачем зобов`язань в частині здійснення ним оплати за використану електричну енергію, у останнього утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію за період листопада - грудня 2025 року в розмірі 554 888, 09 гривень.
В подальшому, 09.01.2026 року позивачем було направлено відповідачу претензію вих. № 11/01/26, в якій позивач просив відповідача сплатити заборгованість у розмірі 554 888, 09 грн.
Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не сплатив.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Згідно із пунктами 26, 68, 84 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу (частина перша статті 4 зазначеного Закону). 
Так, згідно із частинами першою та другою статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. 
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку «на добу наперед», внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. 
Як зазначено у статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії», роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу та правил роздрібного ринку. Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Споживачі мають право вільно обирати електропостачальників. Постачання електричної енергії споживачам, а також надання послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії, здійснюються за вільними цінами, крім випадків, встановлених цим Законом. 
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018р. №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі - продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами (пункт 1.1.1). 
За приписами пункту 1.1.2 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами; постачання електричної енергії продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору; розрахунковий період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або розподіленої переданої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки.
У пункті 1.2.15 ПРРЕЕ зазначено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. 
Відповідно до пункту 3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. 
Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (пункт 3.1.8 ПРРЕЕ). 
За змістом п. 3.1.9 ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. 
Статтею 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що електропостачальники мають право, з-поміж іншого, купувати та продавати електроенергію на ринку електричної енергії, здійснювати експорт-імпорт електричної енергії за вільними цінами; на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. 
Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку (стаття 72 Закону України «Про ринок електричної енергії»). 
У пункті 6.2.1 укладеного сторонами Договору зазначено, що Споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Згідно з пунктом 7.1 Договору Постачальник має право, зокрема, отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію. 
Судом встановлено, що позивачем на підставі Договору про закупівлю електричної енергії №28 від 20.02.2025р. за період листопада - грудня 2025 року поставлено відповідачу електричну енергію, що підтверджується актами приймання-передачі електроенергії.
Факт споживання електричної енергії також підтверджується листом ДТЕК Київські електромережі від 17.03.2026р. за №15333/3/01/5 про підтвердження об`ємів споживання відповідачем за період листопад грудень 2025 року, відповідно до якого Споживач знаходився на постачанні у ТОВ «ГОЕР». 
Згідно зі статтею 74 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог цього Закону, кодексу комерційного обліку та правил ринку. 
Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку. 
У пункті 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018р. №312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню У цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
За приписами частини першої статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, від сутність у боржника необхідних коштів.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що поставлена ним на виконання умов Договору у період листопада - грудня 2025 року електрична енергія згідно за період листопад 2025 року Споживач спожив електроенергію в розмірі 98 161 кВт*год на загальну суму 866 104,92 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі електроенергії за №№2444, 2291 (розрахунковий період листопад 2025) та рахунками на оплату від 05.12.2025р. за №2316 та від 10.12.2025р. №2468, які були направлені Споживачу. 
За період з 01.12.2025 по 08.12.2025 року Споживач спожив електроенергію в розмірі 9 176 кВт*год на загальну суму 80 962,69 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі електроенергії за №2569 (розрахунковий період з 01.12.2025 по 08.12.2025 року) та рахунком на оплату від 05.01.2026р. за №4, які були направлені Споживачу.
Як вже зазначалося вище, 09.01.2026 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію щодо сплати заборгованості в розмірі 554 888,09 грн, однак, заборгованість відповідачем не погашена.
Відповідачем визнано у відзиві на позову заяву заборгованість у розмірі 451 400, 00 грн, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини щодо даного розміру заборгованості доведенню не підлягають. 
Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи те, що визнання позову в частині суми основного боргу в розмірі 451 400, 00 грн уповноваженим представником відповідача відповідає вимогам ст. 191 Господарського процесуального кодексу України та такі дії останнього не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 451 400, 00 грн.
Щодо стягнення заборгованості у розмірі 103 488, 09 грн за період з 01.12.2025 по 08.12.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог статті 59 Закону України «Про ринок електричної енергії» відповідач, як споживач електричної енергії, мав право у будь - який час змінити електропостачальника. 
Порядок зміни електропостачальника врегульовано розділом VI ПРРЕЕ. Згідно з пп. 6.1.1 - 6.1.3 п. 6.1 ПРРЕЕ, споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.
Отже, зміна електропостачальника відповідача могла бути проведена за його ініціативою шляхом укладення договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником. 
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. 
Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (пункт 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії). 
Так, ДТЕК «Київські електромережі» є адміністратором комерційного обліку та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії і дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем, включені Позивачем до актів приймання-передачі електроенергії за № №2291, 2444, 2569, отримані на підставі даних комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії. 
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 договір про постачання електричної енергії укладається, серед іншого, шляхом фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії. 
Позовні вимоги у цій справі заявлені щодо оплати заборгованості за електроенергію, спожиту відповідачем за період листопада - грудня 2025 року. 
Відповідно до вимог пункту 3.4.2 глави 3.4 розділу III Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі — ПРРЕЕ), постачальник „останньої надії“ надає послуги з постачання електричної енергії споживачам виключно у чітко визначених випадках, а саме: банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; завершення строку дії ліцензії, зупинення або припинення дії ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, Правил ринку РДН та ВДР, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником; відсутності сторони, відповідальної за баланс, за певною точкою комерційного обліку на дату укладення за такою точкою договору споживача про розподіл/передачу електричної енергії з оператором системи. 
Однак, жодна з перелічених вище підстав у відносинах між позивачем та відповідачем у спірний період не мала місця, оскільки між сторонами діяв Договір про постачання електричної енергії споживачу. 
За доводами суду, твердження відповідача про те, що постачання електричної енергії у спірний період мало здійснюватися постачальником «останньої надії», є повністю безпідставними та необґрунтованими, доказів надіслання на адресу позивача листа з проханням перевести відповідача на постачальника останньої надії матеріали справи не містять.
Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отриману електроенергію в розмірі 554 888, 09 грн, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Гарантована оптимізація енергетичних ресурсів” до Комунального некомерційного підприємства “Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги” виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 554 888, 09 грн. підлягають задоволенню.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Суд наголошує, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі “Проніна проти України”, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини “Серявін та інші проти України” (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20)).
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 74, 76 - 80, 129, 236 - 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Гарантована оптимізація енергетичних ресурсів” до Комунального некомерційного підприємства “Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги” виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 554 888, 09 грн задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства “Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги” виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (адреса: 04075, місто Київ, вулиця Федора Максименка, будинок 26; код ЄДРПОУ 05492309) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Гарантована оптимізація енергетичних ресурсів” (адреса: 58005, місто Чернівці, вулиця Головна, будинок 187; код ЄДРПОУ 44618065) заборгованість у розмірі 554 888 (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 09 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 323 (вісім тисяч триста двадцять три) грн 32 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.09.2026 року.

Суддя М.Є. Літвінова