КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
Справа №133/194/26

14.07.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді – Дем`янової Ж.М.,
за участі секретаря судового засідання – Бірюкової Т.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Стислий виклад позицій учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий колектор" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, 06.04.2019 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 06.04.2019-010000788, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 14 календарних днів. Проценти: 1 680 грн. 00 коп, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка). Графік платежів: сума Кредиту 6 000 грн. 00 коп. та Проценти 1 680 грн. 00 коп. сплачуються до 20.04.2019 включно.
Між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (далі за текстом - «Фактор», «Позивач») укладено Договір факторингу № 030524-12 від 03.05.2024 р., відповідно до умов якого "Споживчий Центр" відступило належні йому права вимоги, зокрема й до відповідача за кредитним договором № 06.04.2019-010000788 від 06.04.2019 на загальну суму 10680.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000.00 грн. та за відсотками – 1680.00 грн., штраф – 3000.00 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 10680.00 грн, судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Як зазначає позивач, на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача і, відповідно, причиною звернення ТОВ «Новий колектор» за захистом своїх прав до суду.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 24.04.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням рішення. 
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 06.04.2019 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06.04.2019-010000788. Надалі право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «Новий колектор» на підставі договору факторингу № 030524-12 від 03.05.2024.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн.. Строк користування Кредитом: 14 календарних днів з дати отримання. Проценти: 1 680 грн. 00 коп, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка). Графік платежів: сума Кредиту 6 000 грн. 00 коп. та Проценти 1 680 грн. 00 коп. сплачуються до 20.04.2019 включно.
Згідно п. 1.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Пунктом 1.2. встановлено, що Кредит надається для використання Позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. 
Відповідно до п.1.3. Договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції Позичальником Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. 
Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п.2.1 Договору).
Згідно п. 2.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту – день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора.
Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Відповідно до кредитного договору № 06.04.2019-010000788 від 06.04.2019 року Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 6000 грн., що належним чином підтверджується карткою Субконто боржника (виписка) по Кредитному договору.
Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, що підтверджується карткою Субконто боржника (виписка) по Кредитному договору № 06.04.2019-010000788 від 06.04.2019р., у зв`язку з чим станом на 17.12.2025 утворилась заборгованість у розмірі 10680.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000.00 грн. та за відсотками – 1680.00 грн., штраф – 3000.00 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача.
Між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 030524-12 від 03.05.2024.
Відповідно до п.п. 2.3, 2.4, 2.5. Договору факторингу за цим договором Клiєнт вiдступає Право вимоги до Боржника за Кредитним договором Факторовi, внаслiдок чого Клiєнт передає, а Фактор одержує право вимагати вiд Боржника належного виконання вcix зобов`язань за Кредитним договором.
На виконання умов зазначеного Договору факторингу укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 06.04.2019-010000788 від 06.04.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Таким чином позивач набув права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором № 06.04.2019-010000788 від 06.04.2019 складає 10680.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000.00 грн. та за відсотками – 1680.00 грн., штраф – 3000.00 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Новий колектор» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
 
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
За приписами статті 81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони, а відповідно до статей 76–80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи. Суд бере до уваги лише належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які у своїй сукупності дають можливість встановити дійсні обставини справи.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що між первісним кредитором – ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 06.04.2019-010000788 від 06.04.2019, за умовами якого останньому надано кредитні кошти у сумі 6 000,00 грн. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, тоді як відповідач взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 030524-12 від 03.05.2024 р..
На підтвердження своїх вимог позивачем надано кредитний договір, документи, що підтверджують надання кредитних коштів, договір факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості та інші письмові докази.
Оцінюючи подані сторонами докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності – достатніми для встановлення обставин, які входять до предмета доказування у даній справі.
Водночас відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження та розгляд справи, не скористався наданими процесуальними правами, відзиву на позов не подав, доказів виконання кредитного договору або спростування доводів позивача не надав. Відповідно до принципу змагальності сторін та положень статті 81 ЦПК України неподання відповідачем доказів на підтвердження своїх заперечень не звільняє суд від обов`язку перевірити обґрунтованість позовних вимог, однак свідчить про відсутність належного спростування доказів, поданих позивачем.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів, невиконання відповідачем зобов`язань щодо їх повернення та сплати процентів, а також перехід до позивача права вимоги за договором факторингу.
Щодо позовних вимог про стягнення штрафу суд зазначає таке.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, яким передбачалося звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.
Разом із тим пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного чи надзвичайного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.
Відповідно до статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України, а інші закони України приймаються відповідно до нього.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли Цивільний кодекс України та інший закон містять однопредметне правове регулювання різного змісту, пріоритетному застосуванню підлягають саме положення Цивільного кодексу України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19).
Оскільки заявлений до стягнення штраф нараховано за період дії воєнного стану, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для його стягнення, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Разом із тим вимоги позивача про стягнення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом є законними, підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані.
За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 7 680,00 грн, з яких 6 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 1 680,00 грн – заборгованість за процентами.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму 7 680,00 грн із заявлених 10 680,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 915,77 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 141, 223, 247, 259, 263–265, 268, 273, 280–282 ЦПК України, статтями 11, 202, 207, 509, 526, 549, 610, 612, 626, 628, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, – 
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором № 06.04.2019-010000788 від 06 квітня 2019 року у загальному розмірі 7 680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, з яких:
- 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за основною сумою кредиту; 
- 1 680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом. 
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 915 (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 77 копійок.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор", код ЄДРПОУ: 43170298, адреса: вул. Алмазова Генерала, 13, оф. 601, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА