Справа № 519/750/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до громадської організації садівниче товариство «ДЕЛЬТА» про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
21 квітня 2026 року до Південного міського суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до громадської організації садівниче товариство «ДЕЛЬТА», в якій позивач просить суд:
визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача про ненадання ОСОБА_1 інформації за запитом;
зобов`язати громадську організацію садівниче товариство «ДЕЛЬТА» надати відповідь та інформацію, вказану у запиті.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 28.04.2026 справу за позовною заявою ОСОБА_1 вирішено передати за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.
20 травня 2026 року справа №519/7550/26 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2026, у справі №519/750/26 призначено головуючого суддю Бабенка Д.А.
Стислий виклад позиції позивача.
У позові вказано, що 06.04.2026 позивач надіслав відповідачу електронною поштою інформаційний запит, однак у встановлений законом строк відповідь на нього не отримав.
На переконання позивача, зазначена бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит є протиправною та порушує його право на отримання інформації стосовно нього.
У відповіді на відзив позивач вказав, що при поданні іншої заяви та звернення позивачем також не було зазначено місце проживання, однак відповідач надав на них відповідь.
Також позивач зазначив, що аналогічну інформацію відносно нього просив надати у відповідача голова ПК-УКГ та відповідач запитувану інформацію надав, що свідчить про те, що відповідач визнав себе розпорядником інформації.
Крім того, позивач зауважував на порушенні при складенні та поданні відзиву.
Стислий виклад заперечень відповідача.
У відзиві відповідач заперечив позовні вимоги та вказав, що запит позивача не містив обов`язкових реквізитів, а саме місця проживання заявника.
Крім того, відповідач наголошував, що він не є розпорядником публічної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», адже не є суб`єктом владних повноважень та не наділений публічно-владними управлінськими функціями.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 28.04.2026 справу за позовною заявою ОСОБА_1 вирішено передати за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.
20 травня 2026 року справа №519/7550/26 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2026, у справі №519/750/26 призначено головуючого суддю Бабенка Д.А.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 27 травня 2026 року відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 
Цією ж ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відмовив у задоволенні клопотання позивача про виклик свідка.
У задоволенні клопотання позивача про виклик свідка відмовлено.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.
Суд встановив, що позивач 06.04.2026 надіслав на електронну пошту громадської організації садівниче товариство «ДЕЛЬТА» інформаційний запит, в якому просив:
«…надати завірену копію «моєї заяви» про вступ до ГО СТ «Дельта»;
надати розрахунки так званої «заборгованості» по сплаті членських внесків за період з 2018 р. помісячно;
враховуючи той факт, що надання інформації, вказаної у п. 2.1-2.2 запиту, не потребує перевірки, а тільки сканування існуючих документів, в зв`язку з нагальною необхідністю скоротити строк надання інформації і надіслати її по електронній пошті не пізніше 07.04.26 р., тобто до 08.04.26 р.;
надати можливість особисто ознайомитись з оригіналом «заяви», повідомивши по вказаному телефону дату і час ознайомлення.».
Відповідь на вказаний запит позивач не отримував, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI (далі – Закон № 2939-VI), визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується, зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 12 Закону № 2939-VI встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст.13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. 
Частиною першою статті 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації згідно Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. 
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) (ч.2 ст.13 Закону № 2939-VI).
Відповідно до п.1.1 Статуту ГО СТ «ДЕЛЬТА», затвердженого Рішенням Загальних Зборів уповноважених представників громадської організації садівниче товариство «ДЕЛЬТА» (Протокол № 32 від « 30» вересня 2023р.) (далі – Статут), Статут Товариства є правовим документом, що регулює його діяльність (який розміщений за електронною адресою: https://stdelta.com.ua/statut.html).
Згідно з положеннями п.31. Статуту, основною метою діяльності Товариства є задоволення та захист законних суспільних, економічних та інших інтересів його учасників для належного утримання та цільового використання земельних ділянок членів товариства та майна загального користування, своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів та податків, передбачених законодавством та статутними документами.
Відповідно до п.3.5.20 Статуту, Товариство зобов`язане вести облік своїх членів та видати кожному з них членську книжку. 
Отже, суд доходить висновку, що ГО СТ «ДЕЛЬТА» не є розпорядником інформації у розумінні статті 13 Закону № 2939-VI, оскільки не здійснює обробку такої інформації.
Водночас, ГО СТ «ДЕЛЬТА» здійснює повноваження щодо використання персональних даних та іншої конфіденційної інформації стосовно членів Товариства в межах діяльності Товариства.
Зі змісту поданого позивачем запиту вбачається, що метою його подання було отримання інформації про обробку та зберігання власних персональних даних. 
Отже, суд доходить висновку, що запит позивача не стосується інформації, що зазначена у ст.13 Закону № 2939-VI, а тому у суду відсутні підстави вважати звернення позивача саме запитом на публічну інформацію.
Відтак, запит на отримання персональних даних має бути сформований з урахуванням положень Закону України «Про захист персональних даних» (далі – Закон №2297-VI).
Суд зазначає, що, відповідно до ч.5,6 ст.6 Закону №2297-VI, обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону (ч.1 ст.10 Закону №2297-VI).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 Закону №2297-VI, однією з підстав для обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних.
Поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних (ч.1 ст.14 Закону №2297-VI).
Згідно з абз.4 ст.2 Закону №2297-VI, згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.
З наведених норм законодавства вбачається, що обов`язковою умовою для обробки, зберігання та надання доступу до персональних даних особи є наявність згоди володільця персональних даних.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону № 2939-VI, кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.
Частиною першою статті 19 Закону № 2939-VI встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. 
Відповідно до частин 3-5 цієї статті, запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Аналіз положень частини 5 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» дає підстави для висновку про можливість обрання запитувачем інформації виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання у такому разі відповіді на запит тільки на електронну адресу за умови наявності для цього технічної можливості у розпорядника. 
Позивач у своєму запиті зазначив адресу електронної пошти як спосіб отримання відповіді, що свідчить про обрання ним електронної форми листування.
Статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі – Закон №851-IV) визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до частини першої та четвертої статті 7 Закону №851-IV, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.
Тобто, електронний підпис прирівнюється до особистого підпису людини, а також містить ідентифікаційні її дані, які дають змогу однозначно встановити особу підписанта.
Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа (ч.3 ст.6 Закону № 851-IV). 
Поміж наведеного, суд зазначає, що перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду - із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації (стаття 12 Закону №851-IV).
У пунктах 15, 27 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (далі - Закон №2155-VIII) визначено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (частина шоста статті 18 Закону №2155-VIII).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що запит адресований розпоряднику інформації має бути підписаний безпосередньо самим запитувачем. Виконання цієї вимоги є умовою його прийнятності та можливості розгляду по суті. При цьому, у разі подання запиту в паперовому варіанті, він має містити власноручний підпис особи, яка його подає. У випадку подання такого документа в електронній формі, він повинен бути скріплений електронним цифровим підписом такої особи (підписанта). Лише у такому випадку електронний документ матиме силу оригіналу і вважатиметься підписаним у встановленому законодавством порядку.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 25 квітня 2024 року у справі №320/11913/22.
Отже, чинним законодавством визначено, що електронний документ при наявності всіх необхідних реквізитів, в тому числі електронного підпису, підтверджує звернення особи із запитом про надання інформації.
Тому, при поданні запиту на інформацію в електронній формі, такий запит вважається електронним документом та повинен містити усі обов`язкові реквізити для електронних документів, зокрема електронний підпис особи, що його подає.
Суд звертає увагу, що запит позивача від 06.04.2026 надісланий на електронну пошту відповідача не скріплено електронно-цифровим підписом (кваліфікованим електронним підписом) у встановленому законом порядку, що підтверджується наданим позивачем скріншотом, з якого вбачається надіслання позивачем запиту у формі файлу формату JPG.
Суд зазначає, що наявність у цьому запиті фізичного підпису без його розшифрування, не усуває вказаного недоліку, адже запит поданий саме в електронній формі.
Отже, вказаний запит не можна вважати таким, що підписано позивачем, оскільки він був направлений на електронну поштову адресу відповідача та не засвідчений електронним підписом.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що поданий 06.04.2026 позивачем запит не містить електронного підпису як обов`язкового реквізиту для електронного документа, що не відповідає вимогам пункту 3 ч.5 статті 19 Закону № 2939-VI.
Водночас, за відсутності підпису запитувача, у розпорядника інформації не виникло обов`язку надання інформації за непідписаним запитом.
Враховуючи викладене, відповідач був позбавлений можливості встановити особу автора запиту, оскільки запит стосувався отримання персональних даних особи позивача, направлений засобами електронної пошти та без застосування кваліфікаційного електронного підпису.
З огляду на те, що позивач звернувся до відповідача із запитом без наявності усіх обов`язкових реквізитів, передбачених у зазначених вище нормативно-правових актах, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права зі сторони відповідача.
Крім того, суд вважає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду за судовим захистом у разі, коли ним буде дотримано всіх необхідних процедур із наявністю усіх обов`язкових реквізитів, проте за наслідками буде відмовлено у наданні інформації.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій та бездіяльності відповідача про ненадання ОСОБА_1 інформації за запитом та зобов`язання ГО СТ «ДЕЛЬТА» надати відповідь та інформацію, вказану у запиті.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на відмінну правову поведінку відповідача в аналогічних ситуаціях при отриманні інших запитів, адже вказані ситуації не входять в предмет спору у цій справі, а отримання відповідачем інших запитів на інформацію та спосіб реагування на них є іншими правовідносинами.
Також суд вказує, що наявність будь-яких порушень при складенні та поданні відзиву не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до громадської організації садівниче товариство «ДЕЛЬТА» (вул. Заводська, буд. 3, м. Південне, Одеський р-н, Одеська обл., 65481, код ЄДРПОУ 22491665) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО

.