ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
09 вересня 2026 року | Справа № 280/5754/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ 21084076) про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22 травня 2026 року № 083850029636 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 період його навчання з 01 вересня 2000 року по 27 червня 2001 рік до стажу роботи в металургії, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку згідно із частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та призначити йому пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 травня 2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем при розгляді заяви про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» безпідставно не зараховано до його пільгового стажу періоду навчання з 01 вересня 2000 року по 27 червня 2001 року, що слугувало підставою для відмови у призначенні такої пенсії. 
Ухвалою судді від 15 червня 2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, а також витребувано докази по справі.
24 червня 2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22 травня 2026 року № 083850029636 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Правом на подання відзиву на позов у строки, встановлені ухвалою судді від 15 червня 2026 року, відповідач не скористався.
У період з 03 серпня 2026 року по 02 вересня 2026 року суддя Татаринов Д.В. перебував у щорічній оплачуваній відпустці.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 14 травня 2026 року звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22 травня 2026 року № 083850029636 відмовлено позивачу в призначенні пенсії згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
При прийнятті рішення, Головне управління виходило з того, що пільговий стаж, що дає право виходу на пенсію складає відповідно до пункту 3 статті 114 Закону 25 років.
Пільговий стаж заявника – 24 роки 2 місяці 1 день.
До пільгового стажу згідно наданих документів зараховано всі періоди.
Страховий стаж позивача становить 25 років 7 місяців 16 днів, з урахуванням кратності 49 років 7 місяців 16 днів. 
Також, вказаним рішенням позивача повідомлено про те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до пільгового стажу не зараховано період навчання згідно архівної довідки від 17 жовтня 2025 року № 146 період навчання в професійно-технічному закладі з 01 вересня 2000 року по 27 червня 2001 року за професією «вогнетривник» як навчання за фахом у зв`язку із втратою чинності Закону від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічної) освіту» відповідно до Закону № 4574.
Позивач, не погодившись з діями і рішенням відповідача, вважаючи їх протиправними, звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, – за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах – за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202. До працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, віднесено, зокрема, усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, а також керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За приписами частини 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, яка втратила чинність 01 березня 2026 року, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналогічне за змістом положення було закріплено в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1998 № 1240.
Статтею 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначався перелік професійно-технічних навчальних закладів, до яких, окрім професійно-технічних училищ, професійних ліцеїв, центрів професійно-технічної освіти, навчально-курсових комбінатів та навчальних центрів, віднесено також інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець не пов`язав можливість зарахування часу навчання до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, виключно з формальною назвою або типом навчального закладу. Визначальним є те, чи надавав заклад професійну освіту та чи здійснював професійне навчання за професією, зайнятість за якою дає право на пільгове пенсійне забезпечення, а також дотримання умови про тримісячну перерву між закінченням навчання і зарахуванням на роботу за набутою професією.
Судом встановлено, що згідно довідки Державного навчального закладу «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти» від 17 жовтня 2025 року № 146 Державний навчальний заклад «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти» (на час вступу позивача – Професійно – технічне училище № 8 м. Запоріжжя) готував позивача за денною формою навчання за професією «вогнетривник». Позивачу присвоєна кваліфікація «Вогнетривник» 
Отже, навчання позивача спрямоване саме на здобуття загальнопромислової будівельно-монтажної робітничої спеціальністі для подальшої роботи на підприємствах металургійної, машинобудівної, хімічної промисловості чи в енергетиці, а сам заклад освіти за характером наданої підготовки здійснював професійне навчання за професією, зайнятість за якою дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
Умова щодо тримісячної перерви позивачем також дотримана. Згідно трудової книжки позивача Серії НОМЕР_2 від 18 січня 10983 року, навчання ним закінчено 02 липня 2001 року, а вже 13 липня 2001 року позивача прийнято у цех ремонту металургічних печей вогнетривником 3 розряду на ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім. Орджонікідзе. Перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією становить менше місяця, тобто не перевищує трьох місяців.
При цьому професія, за якою позивача працевлаштовано, передбачена Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV. 
Отже, період навчання позивача з 01 вересня 2000 року по 27 червня 2001 року підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.
Щодо посилання відповідача на втрату чинності Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» та на те, що Закон України від 21 серпня 2025 року № 4574-IX «Про професійну освіту» зарахування періодів навчання до пільгового стажу не передбачає, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Спірні правовідносини щодо набуття позивачем стажу роботи за професією виникли у період з 01 вересня 2000 року по 27 червня 2001 року, тобто під час дії Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», статті 38 якого і визначала правові наслідки навчання для обчислення стажу. Права, набуті особою за чинним на той час законодавством, не можуть бути скасовані законом, ухваленим згодом. Отже, доводи відповідача у цій частині є безпідставними.
Визначаючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Згідно з частиною 4 цієї статті, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд враховує, що позивач заявив вимоги про зобов`язання призначити йому пенсію. В той же час, перевірка наявності у позивача сукупності умов, необхідних для призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, у тому числі тривалості стажу на зазначених роботах після зарахування спірного періоду, належить до компетенції органу, що призначає пенсію, його дискреційних повноважень і здійснюється ним під час повторного розгляду заяви. Суд не підміняє пенсійний орган у вирішенні цього питання.
Оскільки відмова у призначенні позивачу пенсії зумовлена незарахуванням спірного періоду до пільгового стажу, рішення від 22 травня 2026 року № 083850029636 як прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення, підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а на відповідача слід покласти обов`язок зарахувати спірний період до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, та повторно розглянути заяву позивача від 14 травня 2026 року з урахуванням висновків суду.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень правомірності оскаржуваного рішення не довів. Натомість позивач підтвердив належними та допустимими доказами обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З урахуванням положень статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1064,96 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22 травня 2026 року № 083850029636 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання з 01 вересня 2000 року по 27 червня 2001 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 травня 2026 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено в повному обсязі 09 вересня 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов