ЄУН: 336/6894/26
Провадження №: 2/336/4860/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна Павла Вікторовича,
секретаря судового засідання Гордейченко Р.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Вказувала, що сторони мають спільну малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. 
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача – адвокат Коломоєць О.М., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач визнає обов`язок утримувати сина, проте заперечує проти визначення їх розміру у спосіб та в обсязі, запропонованому позивачем. Обґрунтовуючи відзив, представник зазначила, що відповідач наразі звільнений зі Збройних Сил України, перебуває на обліку в центрі зайнятості та не має стабільного доходу. Крім того, відповідач під час дій воєнного стану отримав бойове поранення, пройшов тривале лікування та потребує періодичної реабілітації. Також відповідач одноосібно утримує неповнолітню доньку від першого шлюбу, матір якої померла. На підтвердження належного виконання батьківських обов`язків представник додала банківські виписки про перерахунок коштів у минулому. Просить визначити розмір аліментів з урахуванням зазначених обставин. 
Позивач відповіді на відзив суду не надавала.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частинами 1 і 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до положення ч.1, ч. 2статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.
Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження - актовий запис № 503 від 22.09.2022 року серія НОМЕР_1 від 22.09.2022.
Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її безпосередньому утриманні, що узгоджується з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На вказані обставини стороною відповідача заперечень не надходило. 
Оцінюючи заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає їх такими, що не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову або зменшення частки стягнення.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07 травня 2026 року у справі № 404/969/24, якою визначено, що сама по собі наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань або інших неповнолітніх дітей на утриманні не є автоматичною чи безумовною підставою для зменшення розміру виплат на іншу дитину. Суд першочергово захищає гарантоване законом право дитини на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 141 СК України, батьки мають рівні обов`язки щодо всіх своїх дітей. Наявність старшої дитини не повинна створювати дискримінаційних умов для молодшої дитини.
Статус безробітного не звільняє батька від обов`язку матеріально утримувати свою малолітню дитину. Тимчасова відсутність роботи є обставиною, яка може змінюватися, тоді як потреба дитини у харчуванні, лікуванні та розвитку є щоденною й постійною. Відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів не працює, заборгованість за аліментами обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Таким чином, визначення аліментів у розмірі 1/4 частки є цілком обґрунтованим, оскільки цей розмір буде автоматично застосовуватися як до допомоги по безробіттю, так і до середньої зарплати по регіону або майбутнього заробітку відповідача після працевлаштування.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідача внаслідок поранення визнано повністю непрацездатним (інвалідом І чи ІІ групи), що позбавляло б його можливості мати дохід у майбутньому. Витрати на періодичну реабілітацію не є істотною обставиною, і вони не можуть покриватися за рахунок повного обмеження чи суттєвого зменшення фінансування базових потреб його малолітньої дитини.
Слід зауважити, що визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу аліментів (частина 3 статті 181 СК України). Присудження аліментів у частці від доходу залежать виключно від волевиявлення одержувача та пов`язується з його диспозитивним правом на вибір способу присудження аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) та не пов`язується позицією сторони, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Платник аліментів не може впливати на спосіб їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, їх дитини, доказів наявності інвалідності, обмеження працездатності суду надано не було, а також враховує те, що позивач в силу закону також зобов`язаний утримувати дитину, та інші обставини, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на рівний обов`язок батьків щодо їх участі у утриманні дитини, на достатність, на думку суду, вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити чи перевищувати й половини заробітку (доходу) відповідача, та повністю відповідає принципам розумності, справедливості та забезпечує найкращі інтереси малолітньої дитини.
Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.
Керуючись ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви (01.07.2026 року) і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 гривень. 
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України
Суддя:         П.В. Зарютін