КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/11905/26 Головуючий у І інстанції - Родіонов С.О.
апеляційне провадження №33/824/4399/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 серпня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., розглянув матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на поставу судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2026 року, - 

установив:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
18 серпня 2026 року, ОСОБА_1 подав на вказану вище постанову від 22 липня 2026 року апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2026 року постановою судді Оболонського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці. 
Апеляційна скарга на вказану постанову суду від 22 липня 2026 року подана ОСОБА_1 18 серпня 2026 року, тобто з пропуском десятиденного строку на її оскарження.
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних та незалежних від нього причин.
Зазначив, що 22 липня 2026 року він особисто був присутній у судовому засіданні, при цьому жодної постанови по суті справи, суд йому не оголосив.
Натомість, про існування постанови від 22 липня 2026 року та її зміст він фактично дізнався лише 11 серпня 2026 року та без зволікань підготував та подав апеляційну скаргу.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд дійшов наступного висновку. 
Діючий КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження з моменту винесення постанови суду. 
В зв`язку з цим, обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду з ознайомленням з її змістом ОСОБА_1 лише 11 серпня 2026 року не є поважним. 
При цьому, з оскаржуваної постанови вбачається, та не заперечується апелянтом, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи 22 липня 2026 року, отже міг знати про результат прийнятого судом рішення.
З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. 
Від судів вимагається вказувати підстави. 
Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. 
Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України»).
У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Тобто ЄСПЛ наголосив на необхідності дотримання особою належної процесуальної поведінки, спрямованої на отримання інформації щодо ходу розгляду справи відносно неї.
Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_1 був обізнаним про результат розгляду справи, який відбувся 22 липня 2026 року та міг подати апеляційну скаргу вчасно.
Більше того, оскаржувана постанова була відправлена до єдиного державного реєстру судових рішень 22 липня 2026 року, та опублікована 23 липня 2026 року, а відтак сторона, яка задіяна у справі не вживала заходів для звернення до суду після 22 липня 2026 року для отримання інформації про стан розгляду справи та подачі апеляційної скарги в межах строків на апеляційне оскарження. 
В зв`язку з цим, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 22 липня 2026 року не вбачаю, тому, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала. 
На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці - відмовити.
Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .
Справу повернути до Оболонського районного суду м. Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько