ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/3538/23	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін:
позивача: Остапенко С.Л.,
відповідача: Дворніков А.О.,
розглянувши апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” №01/51433 від 22.08.2025 (вх. суду від 22.08.2025 № 01-05/2592/25)
та Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” б/н від 20.08.2025 (вх. суду від 21.08.2025 № 01-05/2579/25)
на рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 (повне рішення складено 01.08.2025, суддя Долінська О.З.)
у справі № 914/3538/23
за позовом: Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”, м. Київ
до відповідача: Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”, м. Львів
про: стягнення 617 436 622,89 грн,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” про стягнення заборгованості в розмірі 538 453 400,61 грн, з яких 480 107 059,57 грн основний борг, 32 480 627,62 грн пеня, 20 331 429,68 грн штраф, 2 806 159,61 грн 3% річних, 2 728 124,13 грн інфляційні втрати.
16.07.2024 позивач подав заяву про залишення позову без розгляду в частині заявлених вимог про стягнення 32 480 627,62 грн. пені та 20 331 429,68 грн. штрафу.
Ухвалою суду першої інстанції від 17.07.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог і подальший розгляд справи № 914/3538/23 здійснювати з її врахуванням.
В подальшому, позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь 617 436 622,89 грн, з яких: 567 869 097,41 грн основний борг, 16 055 360,88 грн 3% річних, 33 512 164,60 грн інфляційні втрати за період липень – грудень 2023.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.01.2025 вказану заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.
Позовні вимоги у цій справі обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем своїх обов`язків в частині оплати за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 01.08.2025) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 552 956 488,11 грн– основної заборгованості, 14 511 643,93 грн. - 3 % річних, 33 076 170,50 грн. - інфляційних втрат та 824 644,12 грн. понесених витрат на сплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду за вх. № 2141/25 від 19.05.2025 – відмовлено.
Суд першої інстанції зазначив, що Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» зверталось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про зобов`язання останнього виключити 1 606 165,565 МВт*год з актів наданих послуг за період лютий-жовтень 2022 року, квітень-грудень 2023 року за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 від 04.05.2019 (далі за текстом - Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління).
Господарський суд міста Києва рішенням від 13.01.2025 у справі №910/12527/24 позов задовольнив повністю; зобов`язав відповідача виключити 1 606 165,565 МВт*год. з актів наданих послуг за період лютий-жовтень 2022 року, квітень-грудень 2023 року за Договором; стягнув з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/12527/24 від 12.05.2025, із врахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/12527/24 від 24.06.2025 про виправлення описок, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/12527/24 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва 13.01.2025 у справі №910/12527/24 скасовано в частині зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» виключити з актів наданих послуг за період з липня по вересень 2023 року та з листопада по грудень 2023 року об`єм електричної енергії у розмірі 17 925,733 МВт*год за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013 від 04.05.2019 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/12527/24 викладено у наступній редакції: « 1. Позов задовольнити частково. 2. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. С. Петлюри, 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00100227) виключити з актів наданих послуг за період з лютого по жовтень 2022 року, з квітня по червень 2023 року, з вересня по листопад 2023 року за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013 від 04.05.2019 обсяг електричної енергії у загальному розмірі 1 588 239,832 МВт*год, а саме: - 287 910,900 МВт*год. з акта надання послуг від 28.02.2022; - 5 136,201 МВт*год. з акта надання послуг від 31.03.2022; - 124 471,509 МВт*год. з акта надання послуг від 30.04.2022; - 143 706,496 МВт*год. з акта надання послуг від 31.05.2022; - 155 970,697 МВт*год. з акта надання послуг від 30.06.2022; - 187 290,609 МВт*год. з акта надання послуг від 31.07.2022; - 258 128,144 МВт*год. з акта надання послуг від 31.08.2022; - 181 054,192 МВт*год. з акта надання послуг від 30.09.2022; - 48 077,573 МВт*год. з акта надання послуг від 31.10.2022; - 43 372,069 МВт*год. з акта надання послуг від 30.04.2023; - 17 748,442 МВт*год. з акта надання послуг від 31.05.2023; - 5 400,000 МВт*год. з акта надання послуг від 30.06.2023; - 56 331,000 МВт*год. з акта надання послуг від 30.09.2023; - 43 254,000 МВт*год. з акта надання послуг від 31.10.2023; - 30 488,000 МВт*год. з акта надання послуг від 30.11.2023. Ухвалено стягнути з Приватного акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» 1 514,00 грн (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень) судового збору. 4. В іншій частині позовних вимог відмовити.». Ухвалено стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 1 816,80 грн (одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень 80 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги. 
Таким чином, у цій справі суд першої інстанції брав до уваги постанову Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/12527/24 від 12.05.2025 та з врахуванням виключеного обсягу електричної енергії у загальному розмірі 1 588 239,832 МВт*год з актів наданих послуг, здійснив перерахунок заявлених до стягнення розміру основної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство “ДТЕК Західенерго” звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить в частині відмови у задоволенні позовних вимог змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23, резолютивну частину залишити без змін та відстрочити виконання рішення у справі на 12 місяців з дня ухвалення постанови.
Скаржник стверджує, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що матеріалами справи підтверджено факт експорту відповідачем електричної енергії до Угорщини, Словаччини, Румунії та Польщі, які є країнами-членами Європейського Союзу і на їх територіях діє Угода про створення Європейського Співтовариства, що підтверджується змістом вказаної Угоди.
Апелянт наголошує, що нарахування плати за послуги з диспетчерського управління на експортовані обсяги електроенергії призводить до порушення міжнародних зобов`язань України.
На думку скаржника, суд попередньої інстанції необґрунтовано не врахував в рішенні суду основоположних норм міжнародного законодавства, а обмежився лише посиланням на рішення судів у справі № 910/12527/24, тому не застосував закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин.
Також відповідач зазначає, що суд безпідставно відхилив доводи відповідача, наведені в заяві про відстрочення виконання рішення на 12 місяців, оскільки Товариством надано відповідні докази наявності саме виключних (виняткових) обставин, які роблять виконання рішення суду неможливим у встановлений законом строк, у зв`язку із значним пошкодженням обладнання ТЕС, ризику призупинення виробничої діяльності.

Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” також звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 14 912 609,30 грн основного боргу, 3 % річних в сумі 1 543 716,95 грн та інфляційних втрат в сумі 435 994,10 грн та задоволити позовні вимоги у справі у повному обсязі.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не враховано, що позивачем надано докази, які свідчать про надання ним та отримання відповідачем послуг згідно з умовами Договору на загальну суму 567 869 097,41 грн. Позивач звертає увагу, що ні сам факт отримання послуг, ні визначений в актах обсяг електроенергії – відповідачем не заперечується.
Позивач зазначає, що судом попередньої інстанції не взято до уваги, що будь яких виправлень чи змін у акти надання послуг на час прийняття оскаржуваного рішення внесено не було.
Скаржник вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для самостійного виключення із актів наданих послуг за спірні періоди обсяги, які виключені згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 у справі № 910/12527/24.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 справу № 914/3538/23 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” №01/51433 від 22.08.2025 (вх. суду від 22.08.2025 № 01-05/2592/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23.
Ухвалою апеляційного суду від 09.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” б/н від 20.08.2025 (вх. суду від 21.08.2025 № 01-05/2579/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23. Прийнято до спільного розгляду апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” та Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” на рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23.
Ухвалою суду від 18.09.2025 призначено справу № 914/3538/23 до розгляду у судовому засіданні на 14.10.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 зупинено апеляційне провадження у справі № 914/3538/23, відкрите за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” та Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 914/2625/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного судового рішення.
Ухвалою суду від 14.04.2026 поновлено провадження у справі № 914/3538/23, відкрите за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” та Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” на рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025. Судове засідання у справі №14/3538/23 призначено на 12.05.2026.
У судовому засіданні 12.05.2026, за згодою представників сторін, судом було оголошено перерву до 02.06.2026, в судовому засіданні 02.06.2026 – до 09.06.2026 та в судовому засіданні 09.06.2026 – до 07.07.2026.
У судових засіданнях 02.06.2026 та 09.06.2026, 07.07.2026 скаржники підтримали доводи, поданих ними апеляційних скарг, надали суду пояснення.
В судовому засіданні 07.07.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
04.05.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (Виконавець) та Акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» (Користувач) укладено Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 (надалі - Договір), за умовами якого виконавець зобов`язався надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга), а користувач зобов`язався здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов договору.
04.05.2019 року сторонами укладено Додаткову угоду до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 від 04.05.2019.
02.02.2022 року між виконавцем та користувачем укладено Додаткову угоду про зміну редакції Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та викладено його в новій редакції.
Відповідно до п. 2.2 Договору в редакції додаткової угоди від 02.02.2022 (чинна редакція) оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.
Згідно з п. 2.5 Договору, розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості послуги.
У відповідності до п. 2.7 Договору, користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (надалі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості послуги, після коригування обсягів, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно).
Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги у відповідному розрахунковому періоді виконавець направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.
За змістом п. 10.1 Договору, планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати виконавцю до 10-ї доби місяця, що передує розрахунковому місяцю.
Відповідно до п.п. 10.2, 10.4 Договору, акти надання послуг, акти звірки розрахунків, рахунки та будь-які повідомлення за цим договором повинні направлятися однією стороною іншій за допомогою сервісу, електронною поштою або факсимільним повідомленням, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому договорі. Сформовані акти про надання послуг, рахунки та будь-які інші документи, передбачені цим договором, якими сторони здійснюють обмін у процесі виконання цього договору, можуть надаватися сторонами в електронному вигляді за допомогою Сервісу.
Згідно з п. 10.6 Договору будь-які документи, що створюються/укладаються cторонами під час виконання договору (у тому числі акт надання послуги або акт коригування до акта наданої послуги), можуть бути підписані сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документа).
За умовами п. 10.7 Договору, рахунки, акти надання послуги, акти коригування до актів надання послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.
Електронний документ, який направляється стороною на виконання договору через Сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу «доставлено» у Сервісі.
Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Згідно з п. 3.3.2 Договору, виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану послугу. Відповідне право кореспондується із установленим в п. 3.2.1 договору обов`язком користувача своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором.
Позивачем, в підтвердження надання послуг відповідачу за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 в редакції додаткової угоди від 02.02.2022, долучено до матеріалів справи акти надання Послуги у період липень 2023 року-грудень 2023 року, а також рахунки-фактури за вказаний період за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що були складені на виконання умов Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 від 04.05.2019. 
Зокрема, Акт надання послуги від 31.07.2023 на суму 98 455919,24 грн.; Акт надання послуги від 31.08.2023 на суму 104 548 258,60 грн; Акт надання послуги від 30.09.2023 на суму 87 444 817,50 грн; Акт надання послуги від 31.10.2023 на суму 89 886 788,71 грн; Акт надання послуги від 30.11.2023 на суму 92 470 495,46 грн; Акт надання послуги від 31.12.2023 на суму 95 062 817,90 грн.
Як встановив апеляційний суд, у матеріалах справи наявний Акт прийому-передачі №15-9 від 30.09.2023, складений між АТ «ДТЕК Західенерго» (Продавець) та D. TRADING INTERNATIONAL SA (Покупець), відповідно до якого Продавець поставив (продав), а Покупець прийняв (купив) у Вересні 2023 року на умовах DAF кордон України / Словаччини за контрактом № 2-3-2021/820 від 30.12.2021, відповідно до умов Індивідуального договору / Підтвердження № 15 на Вересень 2023 року від 01.09.2023 р. електричну енергію загальним обсягом 56 331 000 кВтг, загальною вартістю 4 963 324,41 Євро (том 2, а.с. 19).
Відповідно до Акту № 16-10 від 31.10.2023, складеного між АТ «ДТЕК Західенерго» (Продавець) та D. TRADING INTERNATIONAL SA (Покупець), Продавець поставив (продав), а Покупець прийняв (купив) у Жовтні 2023 року на умовах DAF кордон України / Словаччини за контрактом № 2-3-2021/820 від 30.12.2021 р. відповідно до умов Індивідуального договору / Підтвердження № 16 на Жовтень 2023 року від 01.10.2023 р. електричну енергію загальним обсягом 43 254 000 кВтг, загальною вартістю 3 985 856,10 Євро (том 2, а.с. 20)
Крім підписів Продавця та Покупця, вищевказані акти містять відмітку «погоджено НЕК Укренерго» та підписані представником позивача – Зайченко В.Б.
У матеріалах справи наявні Індивідуальний договір/Підтвердження № 15 та Індивідуальний договір/Підтвердження № 16 (том 2, а.с. 24-27).
До матеріалів справи також долучені Довідки за вересень, жовтень 2023 р. (том 2, а.с. 102-103) та за листопад 2023 р. (том 4, а.с. 97-99), які видані ПАТ «НЕК Укренерго», на запит відповідача та у яких відображено фактичну кількість електроенергії переміщеної з/до ОЕС України до/з ЕС суміжних країн та обсяги поставленої АТ «ДТЕК Західенерго» електричної електроенергії за зовнішньоекономічними контрактами.

Судами встановлено, що Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про зобов`язання останнього виключити 1 606 165,565 МВт*год з актів наданих послуг за період лютий-жовтень 2022 року, квітень-грудень 2023 року за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 від 04.05.2019 (далі за текстом - Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неправомірне включення позивачем обсягів електричної енергії у розмірі 1 606 165,565 МВт*год. до актів наданих послуг за період з лютого по жовтень 2022 року та за період з квітня по грудень 2023 року за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, у зв`язку із системними обмеженнями та включення об`ємів електричної енергії у зв`язку із експортом.
Господарський суд міста Києва рішенням від 13.01.2025 у справі № 910/12527/24 позов задовольнив повністю; зобов`язав відповідача виключити 1 606 165,565 МВт*год. з актів наданих послуг за період лютий-жовтень 2022 року, квітень-грудень 2023 року за Договором; стягнув з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/12527/24 від 12.05.2025, із врахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/12527/24 від 24.06.2025 про виправлення описок, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/12527/24 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва 13.01.2025 у справі №910/12527/24 скасовано в частині зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» виключити з актів наданих послуг за період з липня по вересень 2023 року та з листопада по грудень 2023 року об`єм електричної енергії у розмірі 17 925,733 МВт*год за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013 від 04.05.2019 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/12527/24 викладено у наступній редакції: « 1. Позов задовольнити частково. 2. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. С. Петлюри, 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00100227) виключити з актів наданих послуг за період з лютого по жовтень 2022 року, з квітня по червень 2023 року, з вересня по листопад 2023 року за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013 від 04.05.2019 обсяг електричної енергії у загальному розмірі 1 588 239,832 МВт*год, а саме: - 287 910,900 МВт*год. з акта надання послуг від 28.02.2022; - 5 136,201 МВт*год. з акта надання послуг від 31.03.2022; - 124 471,509 МВт*год. з акта надання послуг від 30.04.2022; - 143 706,496 МВт*год. з акта надання послуг від 31.05.2022; - 155 970,697 МВт*год. з акта надання послуг від 30.06.2022; - 187 290,609 МВт*год. з акта надання послуг від 31.07.2022; - 258 128,144 МВт*год. з акта надання послуг від 31.08.2022; - 181 054,192 МВт*год. з акта надання послуг від 30.09.2022; - 48 077,573 МВт*год. з акта надання послуг від 31.10.2022; - 43 372,069 МВт*год. з акта надання послуг від 30.04.2023; - 17 748,442 МВт*год. з акта надання послуг від 31.05.2023; - 5 400,000 МВт*год. з акта надання послуг від 30.06.2023;- 56 331,000 МВт*год. з акта надання послуг від 30.09.2023; - 43 254,000 МВт*год. з акта надання послуг від 31.10.2023; - 30 488,000 МВт*год. з акта надання послуг від 30.11.2023. Ухвалено стягнути з Приватного акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» 1 514,00 грн (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень) судового збору. 4. В іншій частині позовних вимог відмовити.». Ухвалено стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 1 816,80 грн (одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень 80 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги. 
Апеляційним судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 23.09.2025 у справі № 910/12527/24 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025, змінене постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 у справі № 910/12527/24 в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" виключити з актів наданих послуг за період з лютого по жовтень 2022 року, з квітня по червень 2023 року, з вересня по листопад 2023 року за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 від 04.05.2019 обсяг електричної енергії у загальному розмірі 1 588 239,832 МВт*год, та стягнення судового збору скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Верховний Суд вказав, що із судових рішень у справах № 914/234/23 та № 914/3538/23, що станом на момент звернення Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" з позовом у цій справі № 910/12527/24 (у жовтні 2024 року) про, по суті, визнання відсутності права вимоги в кредитора, існували судові провадження (№ 914/234/23 та № 914/3538/23) ініційовані кредитором про стягнення коштів з боржника.
Таким чином, Верховний Суд констатував, що звернення Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" з позовом у справі № 910/12527/24 не є належним способом захисту, адже, Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго", як боржник, має себе захищати у судових процесах про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідних позовів кредитора.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина 2 статті 15 ЦК України ).
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Пунктом 4 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором. Порядок укладання таких договорів визначається кодексом системи передачі.
Згідно з ст. 74 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог цього Закону, кодексу комерційного обліку та правил ринку (ч.1). Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку (ч.2). Надання послуг комерційного обліку здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку на конкурентних засадах, за умови реєстрації постачальника послуг комерційного обліку та реєстрації його автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії адміністратором комерційного обліку у порядку, встановленому кодексом комерційного обліку (ч.3). Учасники ринку мають право вільного вибору постачальника послуг комерційного обліку. Послуги комерційного обліку надаються на договірних засадах (ч.5).
Пунктами 6.1, 6.4 Розділу ХІ Кодексу системи передач, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 регламентовано, що договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює диспетчерське (оперативно-технологічне) управління в ОЕС України. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного та перспективного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією. Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором. Типовий договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління оприлюднюється на власному вебсайті ОСП в мережі Інтернет.
Судами у цій справі встановлено, що спірні відносини виникли між сторонами на підставі Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0424-03013 від 04.05.2019.
Предметом позову у цій справі є стягнення 567 869 097,41 грн основного боргу, 16 055 360,88 грн 3% річних, 33 512 164,60 грн інфляційних втрат за період липень – грудень 2023.
Як слідує з оскаржуваного у цій справі рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/12527/24 від виключено обсяг електричної енергії у загальному розмірі 1 588 239,832 МВт*год з актів наданих послуг за вересень, жовтень, листопад 2023 рр. та з врахуванням цієї постанови судом було здійснено перерахунок розміру позовних вимог.
При цьому, в порушення норм процесуального права, суд першої інстанції залишив поза увагою та не надав жодної оцінки доказам відповідача, доданих до відзиву на позовну заяву на підтвердження обсягу експортованої електричної енергії.
Суд попередньої інстанції, при вирішенні спору у цій справі, незважаючи на доводи відповідача, не досліджував можливість/неможливість застосування до спірних правовідносин матеріальних норм міжнародного права.
Щодо заявлених доводів АТ “ДТЕК Західенерго”, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.
Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України, встановлює Закон України «Про міжнародні договори України», статтею 19 якого передбачено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
24.09.2010 Україна приєдналась до Договору про ЕС (приєднання набрало чинності 01.02.2011), завдання якого згідно зі статтею 2 полягає в організації зв`язків між Сторонами й створенні правової та економічної бази стосовно енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі.
Згідно зі статтею 3 Договору про ЕС для цілей статті 2 Договору діяльність ЕС охоплює:
a) запровадження Договірними Сторонами нормативно-правової бази Європейського Співтовариства з енергетики, навколишнього середовища, конкурентної політики та відновлюваних джерел енергії, як описано у розділі II Договору про ЕС, що враховує як інституційну структуру Енергетичного Співтовариства, так і конкретну ситуацію в кожній з Договірних Сторін (далі - розширення дії нормативно-правової бази Європейського Співтовариства), як описано в розділі II Договору про ЕС;
b) установлення певної регуляторної системи, що дозволяє ефективне функціонування ринків енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, на територіях Договірних Сторін і частині території Європейського Співтовариства та охоплює створення єдиного механізму транскордонної передачі та (або) транспортування енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, й здійснення нагляду за одностороннім дотриманням заходів з безпеки (далі - механізм функціонування ринків енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі), як описано в розділі III Договору про ЕС;
c) створення Сторонами ринку енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, без внутрішніх кордонів, у тому числі координацію взаємодопомоги у разі серйозних порушень у функціонуванні енергетичних мереж або зовнішніх пошкоджень, яка може охоплювати досягнення спільної енергетичної зовнішньоторговельної політики (далі - створення єдиного енергетичного ринку), як описано в розділі IV Договору про ЕС.
Згідно зі статтею 5 Договору про ЕС Енергетичне Співтовариство дотримуватиметься нормативно-правової бази Європейського Співтовариства, описаної в розділі II, що враховує як інституційну структуру цього Договору, так і конкретні умови кожної з Договірних Сторін з урахуванням необхідності забезпечення високого рівня захисту інвестицій та їхнього найоптимальнішого залучення.
При цьому, за статтею 11 Договору про ЕС, яка міститься у розділі ІІ, «нормативно-правова база Європейського Співтовариства з енергетики» для цілей цього Договору означають: i) директиву Європейського парламенту й Ради Європи 2003/54/EC від 26 червня 2003 року стосовно загальних засад функціонування внутрішнього ринку електроенергії, ii) директиву Європейського парламенту й Ради Європи 2003/55/EC від 26 червня 2003 року стосовно загальних засад функціонування внутрішнього ринку природного газу та iii) постанову Європейського парламенту й Ради Європи 1228/2003/EC від 26 червня 2003 року стосовно умов доступу до мережі транскордонної передачі електроенергії.
Відповідно до статті 1 Протоколу про приєднання України до Договору про ЕС (ратифікований Законом від 15.12.2010, який набрав чинності 30.01.2011) Україна приєднується до Договору про заснування Енергетичного Співтовариства як Договірна Сторона відповідно до термінів та строків, викладених у Рішенні Ради Міністрів Енергетичного Співтовариства від 18.12.2009 про приєднання України до Договору про заснування Енергетичного Співтовариства (Рішення 2009/04/MC-EnC), як це зазначено нижче в цьому Протоколі.
Якщо іншого не зазначено в цьому Протоколі, на дату приєднання, Україні надаються всі права, надані Договірним Сторонам, і вона виконує всі зобов`язання, покладені на Договірні Сторони Договором і всіма Рішеннями та Процедурними актами, прийнятими під час застосування Договору із часу набрання ним чинності.
Таким чином, приєднавшись до Договору про ЕС, Україна прийняла на себе зобов`язання дотримуватися встановлених цим Договором положень та нормативно-правової бази щодо передачі енергопродуктів та матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі.
Стаття 41 Договору про ЕС визначає, що мита й кількісні обмеження імпорту й експорту енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, і всі заходи, що мають подібний результат, між Сторонами забороняються. Ця заборона застосовується також до мит фіскального характеру.
Пункт 1 (статті 41) не виключає кількісних обмежень або заходів, що мають подібний результат, виправданих на підставі державної політики або державної безпеки, захистом здоров`я та життя людей, тварин або рослин чи захистом промислової та комерційної власності. Такі обмеження або заходи, проте, не є засобами довільної дискримінації або прихованого обмеження торгівлі між Сторонами.
Наведена норма є обов`язковою для України як для сторони Договору про ЕС і підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори України».
На рівні національних нормативно-правових актів правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України «Про ринок електричної енергії».
Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 910/9627/20 і обов`язкові до врахування судом у цій справі.
Апеляційний суд критично оцінює твердження позивача про те, що висновки Великої Палати не релевантні даним правовідносинам.
Колегія суддів бере до уваги, зокрема, висновок Верховного Суду у справі № 910/502/23, де Суд вказав, що висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/9627/20 зроблені за результатами аналізу загального питання правомірності нарахування оператором системи передачі послуг, які ними надаються, а саме – передачі електричної енергії та диспетчеризації, на обсяги експортованої/імпортованої електричної енергії.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" на виконання зобов`язань України за Договором про ЕС та Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, цей Закон спрямований на імплементацію актів законодавства Енергетичного Співтовариства у сфері енергетики, а саме Директиви 2009/72/ЄС про спільні правила внутрішнього ринку електричної енергії та про скасування Директиви 2003/54/ЄС, Регламенту (ЄС) 714/2009 про умови доступу до мережі транскордонного обміну електроенергією та скасування Регламенту (ЄС) 1228/2003, Директиви 2005/89/ЄС про заходи для забезпечення безпеки інвестування до системи електропостачання та інфраструктури.
Абзацом другим частини шостої статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що Кодекс системи передачі має відповідати вимогам нормативно-правових актів Енергетичного Співтовариства.
Згідно з частиною одинадцятою статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" суб`єкти владних повноважень, а також суди при застосовуванні норм цього Закону беруть до уваги правозастосовну практику Енергетичного Співтовариства та Європейського Союзу, зокрема рішення Суду Європейського Союзу (Європейського Суду, Загального Суду), практику Європейської Комісії та Секретаріату Енергетичного Співтовариства щодо застосовування положень актів законодавства Європейського Союзу, зазначених у цій статті.
Верховний Суд у постановах від 08.06.2021 у справі №910/8044/20 та від 04.02.2021 у справі № 914/935/20 зробив висновок, що нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії порушує міжнародні зобов`язання України. У цих справах Верховний Суд брав до уваги Рішення Суду ЄС у справі FENS vs Slovak Republic щодо тлумачення положень Директиви 2003/54/ЄС, в якій суд зробив висновок, що закріплення плати за передачу при здійсненні експортних операцій є заходом, еквівалентним до мита, оскільки таким заходом є будь-яка грошова плата, якою б малою вона не була, та не залежно від її призначення та способу застосування, що накладається в односторонньому порядку на товари через те, що вони перетинають кордон, і яка не є митом у строгому розумінні.
Крім того, щодо повноважень Секретаріату Енергетичного Співтовариства слід зазначити, що відповідно до статті 67 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства Секретаріат Енергетичного Співтовариства спостерігає за виконанням Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором та передає щорічні звіти про хід виконання зобов`язань Раді Міністрів.
Таким чином, ратифікацією Договору про заснування Енергетичного Співтовариства Україна уповноважила Секретаріат Енергетичного Співтовариства на оцінку правомірності дій України як сторони Договору про заснування Енергетичного Співтовариства на відповідність його умовам.
У межах реалізації зазначених вище повноважень Секретаріат Енергетичного Співтовариства дійшов висновку, що встановлення плати за передачу електричної енергії та за диспетчерське (оперативно-технологічне) управління суперечить положенням статті 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства.
Також стаття 31 Угоди про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про Асоціацію), встановлює, що сторони не повинні запроваджувати або зберігати в силі будь-які мита, податки або будь-які інші заходи еквівалентної дії, що накладаються на вивезення товарів або запроваджується у зв`язку з вивезенням товарів на іншу територію.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.08.2022 у справі № 910/9627/20, стаття 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства визначає, що мита й кількісні обмеження імпорту й експорту енергопродуктів і матеріалів, для транспортування яких використовуються мережі, і всі заходи, що мають подібний результат, між сторонами забороняються. Ця заборона застосовується також до мит фіскального характеру. Наведена норма є обов`язковою для України як для сторони Договору про заснування Енергетичного Співтовариства і підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України та Закону України "Про міжнародні договори України". Встановлена зазначеним положенням заборона стосується в рівній мірі застосування до операцій з експорту та імпорту енергопродуктів як мита, так і заходів щодо встановлення плати, яка за своєю природою є подібною до мита. Наведений в листах Секретаріату Енергетичного Співтовариства, зокрема, у повідомленні Секретаріату Енергетичного Співтовариства від 28.05.2020 (Compliance Note, CN 01/2020, Ukraine - electricity transmission and dispatch tariff with respect to the tariffs for export and import), аналіз дає підстави для висновку про те, що встановлена плата за передачу щодо обсягів експортованої електричної енергії є за своєю природою та з урахуванням її структури такою, що має розцінюватися як захід, який є подібним до мита, встановлення якого не відповідає нормам статті 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства та не є виправданим відповідно до пункту 2 цієї статті.
Виходячи з правового висновку, викладеного у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду стосовно значення рішення Суду ЄС, Велика Палата зазначила, що Закон України "Про ринок електричної енергії" покладає на суди обов`язок при застосуванні його норм враховувати рішення Суду ЄС, прецедентне право якого також обов`язкове для Секретаріату ЕС. Рішення Суду ЄС належить розцінювати як таке, що дозволяє встановити зміст положень актів законодавства ЄС. Подібно до практики застосування рішень Європейського суду з прав людини врахуванню підлягають принципи, що випливають із його рішень щодо схожих питань, навіть якщо вони стосуються інших держав.
Як було зазначено вище, у матеріалах справи наявний Акт прийому-передачі №15-9 від 30.09.2023, складений між АТ «ДТЕК Західенерго» (Продавець) та D. TRADING INTERNATIONAL SA (Покупець), відповідно до якого Продавець поставив (продав), а Покупець прийняв (купив) у Вересні 2023 року на умовах DAF кордон України / Словаччини за контрактом № 2-3-2021/820 від 30.12.2021, відповідно до умов Індивідуального договору / Підтвердження № 15 на Вересень 2023 року від 01.09.2023 р. електричну енергію загальним обсягом 56 331 000 кВтг, загальною вартістю 4 963 324,41 євро (том 2, а.с. 19).
Відповідно до Акту прийому передачі № 16-10 від 31.10.2023, складеного між АТ «ДТЕК Західенерго» (Продавець) та D. TRADING INTERNATIONAL SA (Покупець), Продавець поставив (продав), а Покупець прийняв (купив) у Жовтні 2023 року на умовах DAF кордон України / Словаччини за контрактом № 2-3-2021/820 від 30.12.2021 р. відповідно до умов Індивідуального договору / Підтвердження № 16 на Жовтень 2023 року від 01.10.2023 р. електричну енергію загальним обсягом 43 254 000 кВтг, загальною вартістю 3 985 856,10 євро (том 2, а.с. 20).
До матеріалів справи також долучені Довідки за вересень, жовтень 2023 р. (том 2, а.с. 102-103) та за листопад 2023 р. (том 4, а.с. 97-99), які видані ПАТ «НЕК Укренерго» на запит відповідача та у яких відображено фактичну кількість електроенергії переміщеної з/до ОЕС України до/з ЕС суміжних країн та обсяги поставленої АТ «ДТЕК Західенерго» електричної електроенергії за зовнішньоекономічними контрактами.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Глава І "Географічні межі" розділі IV Договору "Створення єдиного енергетичного ринку" у статті 40 визначає, що положення та заходи, вжиті згідно із цим розділом, застосовуватимуться на територіях, на яких застосовуються Угода про створення Європейського Співтовариства, за умов, викладених у цій Угоді, на територіях Сторін, що приєдналися, і на території під юрисдикцією Тимчасової Адміністративної Місії ООН у Косові. Отже, стаття 41 Договору про заснування Европейського Співтовариства застосовується лише у разі, якщо експорт електроенергії здійснюється з території України на території, зазначені у статті 40 цього Договору. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що експорт електроенергії здійснювався до Словаччини, Угорщини, Польщі, тобто на територію, зазначену у статті 40 вищевказаного Договору.
Таким чином, враховуючи наявні у матеріалах справи Акти прийому-передачі №15-9 від 30.09.2023, № 16-10 від 31.10.2023, які погоджені ПАТ «НЕК Укренерго» довідки про обсяги електричної енергії, поставленої відповідачем за зовнішньоекономічними контрактами, які видані самим ж позивачем, апеляційний суд зазначає, що АТ «ДТЕК Західенерго» експортував електричну енергію у період вересня - листопада 2023 р. до країн – сторін Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, членів Європейського Союзу і Європейського співтовариства з атомної енергії, отже, у нього відсутній обов`язок оплачувати послуги з диспетчеризації електричної енергії щодо якої здійснюється експорт до країн, які є сторонами перелічених договорів/організацій.
Враховуючи експортовані обсяги електроенергії, заборгованість відповідача перед позивачем, відповідно до Актів наданих послуг за вересень 2023 року становить 80 986 581,01 грн, за жовтень 2023 – 84 927 804,12 грн, за листопад 2023 – 8 8 975 107,24 грн.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження відповідачем експорту електричної енергії за решту спірного періоду – липень, серпень та грудень 2023 р.
Разом з тим, враховуючи імперативно визначені ст. 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зауважує, що АТ «ДТЕК Західенерго» не заперечує присуджений до стягнення судом першої інстанції розмір заборгованості, а посилається лише на неправильні, на його думку, мотиви суду першої інстанції, які слугували для відмови у задоволенні позову
Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження та підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 14 912 609,3 грн основного боргу є саме те, що у АТ «ДТЕК Західенерго» був відсутній обов`язок сплачувати за диспетчеризацію за експортовані обсяги електроенергії.
Крім цього, суд першої інстанції присудив до стягнення 14 511 643,93 грн 3 % річних, та 33 076 170,50 грн інфляційних втрат.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку та заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог за вх. № 3491/24 від 18.09.2024, позивач просив стягнути з відповідача 16 055 360,88 грн. - 3% річних згідно наступного розрахунку: за липень 2023 року, період прострочення – з 16.08.2023 по 28.11.2023, із суми заборгованості 98 455 919,24 грн., 3% річних становлять – 849 688,07 грн., період прострочення – з 29.11.2023 по 13.09.2024, із суми заборгованості 98 455 919,24 грн., 3% річних становлять – 2 341 075,25 грн.; за серпень 2023 року, період прострочення – з 16.09.2023 по 28.11.2023 із суми заборгованості 104 548 258,60 грн. 3% річних становлять – 635 882,56 грн., період прострочення – з 29.11.2023 по 13.09.2024, із суми заборгованості 104 548 258,60 грн. 3% річних становлять – 2 485 938, 30 грн.; за вересень 2023 року, період прострочення – з 17.10.2023 по 28.11.2023, із суми заборгованості 87 444 817,50 грн., 3% річних становлять – 309 051,55 грн., період прострочення – з 29.11.2023 по 13.09.2024 із суми заборгованості 87 444 817,50 грн., 3% річних становлять – 2 079 254,34 грн.; за жовтень 2023 року, період прострочення з 16.11.2023 по 28.11.2023 із суми заборгованості 89 886 788,71 грн., 3% річних становлять – 96 043,42 грн., період прострочення з 29.11.2023 по 13.09.2024 із суми заборгованості 89 886 788,71 грн., 3% річних становлять – 2 137 319,30 грн.; за листопад 2023 року, із суми заборгованості 92 470 495,46 грн. за період з 16.12.2023 по 13.09.2024, 3% річних становлять 2 069 549,08 грн.; за грудень 2023 року із суми заборгованості 95 062 817,90 грн., період прострочення з 16.01.2024 по 13.09.2024, 3% річних становлять 1 885 672,29 грн.
Також позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 33 512 164,60 грн. інфляційних втрат згідно наступного розрахунку: за липень 2023 року, період прострочення – з 16.08.2023 по 28.11.2023 із суми заборгованості 98 455 919,24 грн., втрати від інфляції становлять – 1 283 865,19 грн., період прострочення – з 29.11.2023 по 13.09.2024, із суми заборгованості 98 455 919,24 грн., втрати від інфляції становлять – 5 532 885,95 грн.; за серпень 2023 року, період прострочення – з 16.09.2023 по 28.11.2023 із суми заборгованості 104 548 258,60 грн. втрати від інфляції становлять – 836 386,07 грн., період прострочення – з 29.11.2023 по 13.09.2024, із суми заборгованості 104 548 258,60 грн. втрати від інфляції становлять – 5 875 254,58 грн.; за вересень 2023 року, період прострочення – з 17.10.2023 по 28.11.2023 із суми заборгованості 87 444 817,50 грн., втрати від інфляції відсутні, період прострочення – з 29.11.2023 по 13.09.2024 із суми заборгованості 87 444 817,50 грн., втрати від інфляції становлять – 4 914 099,69 грн.; за жовтень 2023 року, період прострочення з 16.11.2023 по 28.11.2023 із суми заборгованості 89 886 788,71 грн., втрати від інфляції відсутні, період прострочення з 29.11.2023 по 13.09.2024 із суми заборгованості 89 886 788,71 грн., втрати від інфляції становлять – 5 051 330,12 грн.; за листопад 2023 року, із суми заборгованості 92 470 495,46 грн. за період з 16.12.2023 по 13.09.2024, втрати від інфляції становлять 4 517 608,87 грн.; за грудень 2023 року із суми заборгованості 95 062 817,90 грн., період прострочення з 16.01.2024 по 13.09.2024, втрати від інфляції становлять 4 247 016,40 грн.
Позивач долучив до матеріалів справи розрахунок інфляційних втрат та 3% річних (том 1, а.с.75-78; том 3, а.с. 97-98).
Як слідує, з розрахунку позивача, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлені з урахуванням планових платежів, водночас суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги стягнув суму 3% та інфляційних втрат, виходячи з прострочення за фактично надані послуги.
Згідно з умовами Договору сторони погодили, що: вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період (п. 2.3 Договору).
Згідно з п. 2.5 Договору, розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості послуги.
У відповідності до п. 2.7 Договору, користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Отже, на відміну від Типового договору в умовах укладеного сторонами Договору, які визначають порядок оплати за надану позивачем послугу, хоча і встановлено обов`язок відповідача здійснювати часткову попередню оплату (пункт 2.5), проте у такому випадку слід виходити з вартості наданих послуг, а не вартості планових обсягів послуги.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.03.2026 у cправі № 914/2625/23.
За таких обставин, апеляційний суд зазначає про арифметичну та методологічну правильність присуджених до стягнення судом першої інстанції 14 511 643,93 грн 3 % річних, та 33 076 170,50 грн інфляційних втрат.
Водночас, колегія суддів вказує, що відмовити у решті заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних слід з тих мотивів, що позивач не врахував обсяги експортованої відповідачем електроенергії, а не з врахуванням судом першої інстанції у цій справі висновків апеляційного господарського суду у справі № 910/12527/24.
На підставі викладеного, враховуючи положення Закону України "Про міжнародні договори України", статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії, положення Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, зокрема статтю 41, та Угоди про Асоціацію між Україною та ЄС, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги АТ «ДТЕК Західенерго» обґрунтовані та слугують підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставну відмову суду першої інстанції у задоволенні заяви відповідача про відстрочення рішення суду, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Суд зазначає, що заявником не надано належних, допустимих доказів на підтвердження існування виключних обставин, що можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. До того ж, обґрунтування поданої відповідачем заяви про відстрочення виконання рішення суду зведені твердженням відповідача про наявність обставин, які настануть у майбутньому.
Також суд враховує, що згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочення виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочення рішення суду.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).
На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга АТ «ДТЕК Західенерго» підлягає до задоволення та у АТ «ДТЕК Західенерго» відсутній обов`язок оплачувати послуги з диспетчеризації електричної енергії щодо якої здійснюється експорт, то у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «НЕК Укренерго» слід відмовити.
Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23 підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частину в редакції цієї постанови.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З врахуванням ст. 129 ГПК України, судовий збір, сплачений за подання апеляційних скарг слід залишити за скаржниками.
Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” №01/51433 від 22.08.2025 (вх. суду від 22.08.2025 № 01-05/2592/25) – залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” б/н від 20.08.2025 (вх. суду від 21.08.2025 № 01-05/2579/25) – задоволити частково.
3. Рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23 – змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Резолютивну частину рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/3538/23 – залишити без змін.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець