ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/4912/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови 

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить визнати протиправною та скасувати повністю постанову Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 11 березня 2026 року № 100772 про застосування адміністративного- господарського штрафу в сумі 17 000,00 гривень.
Позов мотивовано тим, що постанова Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 11 березня 2026 року № 100772 про застосування адміністративного- господарського штрафу в сумі 17 000,00 гривень є не обгрунтованою, безпідставно та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 18.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, враховуючи таке. 
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державною службою України з безпеки на транспорті та винесено постанову Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 11 березня 2026 року № 100772 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративного-господарського штрафу в сумі 17 000,00 гривень.
Не погодившись з цим, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).
Відповідно до пункту 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
У відповідності до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1378-р від 16.12.2015 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.
Відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 року №196-року «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» та наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.09.2020 року № 340 Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області шляхом об`єднання з Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки утворили Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2021 р. № 1579-р. «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби реорганізовано за переліком згідно з додатком.
В результаті реорганізації Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки утворено Відділ державного нагляду (контролю) у Чернігівській області як територіальний орган Державної служби з безпеки на транспорті.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 липня 2025 р. N 647-р «Про реорганізацію територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» Відділ державного нагляду (контролю) у Чернігівській області реорганізовано шляхом перетворення в Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в України визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон 2344-III), частиною 12 статті 6 якого встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначається Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Порядку 1567, рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1, що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Направлення складається з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від дати попередньої перевірки, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, необхідності забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, перевірки дотримання умов перевезень та інших обставин.
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
Главою 1 розділу I Вичерпного переліку питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 16 квітня 2025 року № 703, в редакції станом на 14.01.2026 року, визначено перелік питань, що перевіряються при внутрішніх перевезеннях пасажирів, зокрема:
1) Наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення:
2) посвідчення водія відповідної категорії;
3) реєстраційні документи на транспортний засіб;
4) схема маршруту;
5) розклад руху;
6) таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень);
7) оригінал витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування;
8) протокол перевірки технічного стану транспортного засобу;
9) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
10) при керуванні автобусом на маршруті протяжністю до 50 кілометрів включно:
індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіка змінності водіїв, або картку водія, або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, до якої Україна приєднана відповідно до Закону України від 07 вересня 2005 року № 2819-IV «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» (далі - ЄУТР)), або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія;
11) при керуванні автобусом на маршруті протяжністю більше 50 кілометрів:
картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв).
2. Дотримання водієм(ями) автобуса визначеного маршруту та розкладу руху автобуса.
3. Дотримання вимоги щодо направлення у рейс на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км двох водіїв.
4. Дотримання водієм(ями) режиму праці та відпочинку.
5. Оснащення колісного транспортного засобу вогнегасником.
6. Наявність на автобусі трафаретів відповідно до вимог, передбачених Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 року № 1184) (далі - Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту).
7. Розміщення у салоні автобуса такої інформації:
1) витяг із Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту в частині прав та обов`язків водія і пасажира, а на міському маршруті - витяг із Правил користування міським пасажирським автомобільним транспортом;
2) позначення входу та виходу;
3) відомості про розмір штрафу за безквитковий проїзд і перевезення неоплаченого багажу;
4) відомості про автомобільного перевізника, про укладений договір страхування відповідальності (дата укладання, номер), страховика (найменування, місцезнаходження, контактні дані для звернення), розмір страхової суми;
5) загальна пасажиромісткість із зазначенням окремо кількості місць для сидіння пасажирів;
6) позначення місць розташування аварійних виходів (із зазначенням способу їх відчинення), вогнегасника, аптечки та кнопки екстреної зупинки;
7) написи «Не курити», «Місця для пасажирів з дітьми та осіб з інвалідністю» з одночасним їх дублюванням міжнародним символом доступності та знаком дитячого візка (на міських та приміських маршрутах);
8) нумерація місць під час здійснення міжміських та міжнародних перевезень;
9) позначення місць для осіб з інвалідністю рельєфною піктограмою.
8. Виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства України про автомобільний транспорт.
9. Наявність відповідної ліцензії на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів.
10. Виконання умов дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування.
11. При перевезенні організованих груп дітей автобусом:
1) підтвердження стажу керування автобусом не менше 5 років;
2) наявність двох водіїв на маршруті, що виходить за межі населеного пункту та протяжність якого становить понад 250 кілометрів;
3) узгодження маршруту та розкладу руху із замовником та відповідним підрозділом Національної поліції України.
Статтею 39 Закону 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Даний перелік документів не є вичерпним. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17.
Стаття 40 Закону 2344-III визначає основні права та обов`язки водія транспортного засобу при перевезенні пасажирів, так, зокрема, водій транспортного засобу зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.
З поданих суду доказів убачається, що 14.01.2026 року посадовою особою відділу державного контролю на наземному транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки MERCEDES- BENZ SPRINTER 411CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) була проведена відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №002935 від 09.01.2026 року.
Під час перевірки водій транспортного засобу старшому державному інспектору надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування серії ПС №000521 від 28.07.2021 року, паспорт автобусного маршруту регулярних перевезень по маршруту «Борзна-Київ», який містив схему маршруту, розклад руху, а також графік режиму праці та відпочинку водіїв.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником є ОСОБА_2 .
Згідно паспорту маршруту, витягу з дозволу - перевізником по маршруту «Борзна-Київ» є ОСОБА_1 .
На запит старшого державного інспектора надати посвідчення водія відповідної категорії та документи на підставі яких ОСОБА_1 використовує транспортний засіб на законних підставах, водій відповів відмовою.
У зв`язку із зазначеним страшим державним інспектором було складено акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.01.2026 року №078205 (далі - Акт).
Згідно наданих водієм документів до Акту було внесено відомості про власника транспортного засобу та, одночасно, автомобільного перевізника ОСОБА_1 , про що водію державним інспектором було повідомлено і водій жодних зауважень не зазначив. Отримувати Акт водій відмовився і залишив місце проведення перевірки, про що зазначено старшим державним інспектором в Акті.
Наказом Міністерства інфраструктури України № 590 від 09.08.2022 затверджений Порядок застосування засобів фото - і відеофіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2022 р. за № 1053/38389) (далі Порядок № 590).
Згідно пункту 5 розділу ІІ Порядку № 590 портативний відеореєстратор вмикається посадовою особою Укртрансбезпеки та повинен перебувати в режимі відеозйомки з аудіо супроводженням під час здійснення відповідних заходів, визначених пунктом 3 розділу I цього Порядку, крім випадків, пов`язаних з виникненням у посадової особи Укртрансбезпеки приватного становища (відвідування вбиральні, кімнати відпочинку, перерви для приймання їжі тощо).
Посадова особа Укртрансбезпеки зобов`язана вмикати портативний відеореєстратор під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі): зупинення транспортного засобу, процесів виявлення та фіксування порушень, спілкування з фізичними особами.
Додані до відзиву відеозаписи проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) від 14.01.2026 року підтверджують факт відсутності на момент проведення перевірки необхідно пакету документів для перевезення пасажирів.
Пунктом 17 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник: за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу за формою згідно з додатком 5 Порядку №1567.
06.02.2026 року власнику транспортного засобу, ОСОБА_2 , на юридичну адресу було направлено повідомлення про розгляд справ про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт із зазначенням часу 25.02.2026 року з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. і місця розгляду справи.
Додатком до повідомлення також було надіслано і копію Акту.
25.02.2026 року до територіального органу Укртрансбезпеки на розгляд справи з`явився власник транспортного засобу ОСОБА_2 і надав тимчасовий реєстраційний талон, згідно якого транспортний засіб, що перевірявся, використовує юридична особа приватне підприємство «Ф 16 ТУРБО ТРАНС».
У зв`язку з чим, керівником територіального органу було прийнято рішення про перенесення розгляду справи на 11.03.2026 року для виклику на розгляд справи на іншу дату.
26.02.2026 року ОСОБА_1 та ПП «Ф 16 ТУРБО ТРАНС» на юридичну адресу та електронну адресу було направлено повідомлення про розгляд справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт із зазначенням дати 11.02.2026 року з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. і місця розгляду справи.
11.03.2026 року на розгляд справи до територіального органу Укртрансбезпеки ніхто не з`явився.
Встановивши, що згідно даних Реєстру виданих та анульованих ліцензій, що ведеться Укртрансбезпекою, ФОП ОСОБА_1 має діючу ліцензію серії АЕ №268808 на внутрішні перевезення пасажирів автобусами, проаналізувавши зазначені в Акті порушення, надані під час проведення рейдової перевірки водієм документів, ознайомившись з відеозаписом проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), керуючись положеннями абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на Позивача було винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 11.03.2026 року №100772.
Копію постанови Позивачу було надіслано із супровідним листом рекомендованим листом.
Верховний Суд, у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. При цьому, зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Отже, у кожному конкретному випадку при визначенні суб`єкта, який має відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноважений контролюючий орган встановлює таку особу саме на підставі тих документів, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові 14 грудня 2023 року у справі № 340/5660/22.
Між тим, з матеріалів справи з`ясовано, що водій надав документи на підставі яких здійснювались пасажирські перевезення і згідно них автомобільнимм перевізником є саме ОСОБА_1 . 
Матеріали справи не містять відомостей про те, що на момент проведення перевірки останнім пред`являлися документи, на підставі яких можливо було визначити, що автомобільним перевізником він не являється.
Проаналізувавши наявні у справі докази, суд дійшов переконання, що відповідачем кваліфікація виявленого під час перевірки порушення Позивачем, а в подальшому застосування до нього адміністративно-господарського штрафу була здійснена із дотриманням норм Закону №2344-ІІІ.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вище викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150) про визнання протиправною та скасування постанови, – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 10 липня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ