ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 липня 2026 року	Справа № 160/14264/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Байрак П.І.,
за участю:
представника позивача - Лосєв Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу №160/14264/26 за позовом Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому після його уточнення, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати повідомлення Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Півника Максима Андрійовича про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 15.05.2026;
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву АТ «ПІВДГЗК» від 28.04.2026 вих.№52-16/209 про примусове виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі №160/12813/25.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем протиправно повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки це суперечить абзацу 5 п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та ст.24 Закону України «Про виконавче провадження». 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 01.06.2026 відкрив спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) учасників справи, призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2026 року. Встановив відповідачу строк на подання відзиву. 
Протокольною ухвалою від 18.06.2026 суд продовжив розгляд справи на 20 днів та відклав розгляд справи на 07.07.2026.
Від відповідача надійшов відзив на позов, згідно змісту якого, орган виконавчої служби зазначив, що виконавчий документ не містив відомостей про те, що штраф накладено на керівника міжрегіонального управління, тому склав повідомлення про неприйняття до виконання виконавчого документа, оскільки він пред`явлений не за місяцем виконання.
В судове засідання 07.07.2026 відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, однак, його неявка не перешкоджає вирішенню справи.
Згідно положень ч. 1 статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 у справі №160/12813/25 задоволено заяву АТ «ПІВДГЗК» та встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №160/12813/25, зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків відповідно до статті 382 КАС України в десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №160/12813/25 в частині зобов`язання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відобразити з 01.05.2025 року в інтегрованій картці платника Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» первинні показники оперативного обліку щодо виключення донарахованих сум за податковим повідомленням-рішенням форми «Д» №318/32-00-23-32/00191000 від 25.04.2023 року, а саме: 4632159325,98 грн., що складаються з: податку на прибуток у розмірі 2980084234,00 грн.; застосованої штрафної санкції в розмірі 745021059,00 грн.; нарахованої пені в сумі 908613131,75 грн. 
12.01.2026 року Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платника податків подало до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із звіт про виконання судового рішення, в якому просило прийняти до розгляду зазначений звіт Міжрегіонального управління щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 року у справі №160/12813/25, продовжити строк на подання звіту та вжиття відповідних заходів Міжрегіональним управлінням щодо виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 року по справі №160/12813/25 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. 
17.03.2026 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у прийнятті звіту Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків від 12.01.2026 року, накладено на керівника Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платника податків ОСОБА_1 штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – 66 560,00 грн. Ухвала набрала законної сили та не скасована в апеляційному порядку. 
28.04.2026 АТ «ПІВДГЗК» до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подано заяву вих.№52-16/209 про примусове виконання зазначеної ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі №160/12813/25. 
15.05.2026 Відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України складено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Мотивами прийняття такого рішення у повідомленні зазначено: «дослідивши виконавчий документ, державним виконавцем встановлено, боржником є фізична особа та адресою місцезнаходження боржника ОСОБА_1 у виконавчому документі, є м. Київ, що свідчить про пред?явлення виконавчого документа не за місцем виконання рішення. Крім того, у разі якщо поданий виконавчий документ передбачає застосування заходів примусового виконання щодо посадових осіб, необхідним є наданння підтвердження/ідентифікації того, що зазначена особа дійсно є посадовою особою відповідного органу чи установи, про що в ухвалі суду відомості зазначені частково, а саме вказано тільки назву органу».
Правовою підставою повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у повідомленні від 15.05.2026 вказано п. 10 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погодившись з цим повідомленням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу
Відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до абзацу 5 п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
Судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 160/12813/25, яка є виконавчим документом, на керівника Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платника накладено штраф у порядку ст. 382-3 КАС України.
Зокрема, у резолютивній частині цієї ухвали суд вказав:
«Відмовити у прийнятті звіту Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платника податків від 12.01.2026 року.
Накласти на керівника Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платника податків ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – 66 560,00 грн.
Стягнути половину суми штрафу у розмірі 33 280,00 грн. до Державного бюджету України.
Стягнути половину суми штрафу у розмірі 33 280,00 грн. на користь Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (50026, м. Кривий Ріг, код ЄДРПОУ 00191000).
Стягувач-1: Державна судова адміністрація України (01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795).
Стягувач-2: Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (50026, м. Кривий Ріг, код ЄДРПОУ 00191000).
Боржник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Встановити Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платника податків новий строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №160/12813/25 протягом 20 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.
Строк пред`явлення даної ухвали суду до виконання становить три місяці з дня набрання нею законної сили, тобто до 17.06.2026 року».
Відповідно до п.1 Положення «Про Державну податкову службу України» затвердженим Постановою КМУ від 06.03.2019 №227 Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п.1 Положення «Про Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків» затвердженого Наказом ДПС України від 12.11.2020 №643 (Положення), Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. 
Згідно з пунктом 10 Положення, Міжрегіональне управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою ДПС, відповідно до законодавства про державну службу за погодженням з Міністром фінансів, у тому числі у разі покладання обов`язків за вакантною посадою.
Таким чином, ОСОБА_1 , як керівник Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків, у контексті абзацу 5 п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, є посадовою особою територіального органу центрального органу виконавчої влади. 
При цьому, суд зазначає, що в резолютивній частині ухвали від 17.03.2026 у справі №160/12813/25 судом чітко та безальтернативно вказано, що штраф накладено на керівника Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платника податків - ОСОБА_1 .
У графі «боржник» - судом вказано « ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )».
Однак, очевидним є те що, ця особа є посадовою особою територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, оскільки про це зазначено в резолютивній частині ухвали від 17.03.2026.
Отже, суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню повідомлення державного виконавця від 15.05.2026 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, адже воно суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з примусового виконання рішень. 
При цьому, задоволенню також підлягає вимога щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву АТ «ПІВДГЗК» від 28.04.2026 вих.№52-16/209 про примусове виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі №160/12813/25.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач не довів суду, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Щодо сплати позивачем судового збору.
Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 18 травня 2026 року у справі № 380/12099/25, Верховний Суд розв`язуючи процесуальне питання щодо обов`язку стягувача у виконавчому провадженні сплачувати судовий збір за подання позову в порядку ст. 287 КАС України, вказав, що провадження, передбачене статтею 287 КАС України, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, яка здійснюється за позовом, зокрема, стягувача у виконавчому провадженні, в порядку окремого позовного провадження за правилами КАС України, предметом якого є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Та обставина, що провадження за статтею 287 КАС України ініціюється шляхом подання окремої позовної заяви, не змінює його функціонального призначення. Такий позов не є новим спором про первинне матеріальне право позивача, а є процесуальним засобом перевірки законності рішень, дій або бездіяльності виконавця на стадії виконання вже ухваленого судового рішення. Тому формальна відмінність між заявами, передбаченими статтями 382, 383 КАС України, і позовом, передбаченим статтею 287 КАС України, не може бути підставою для висновку, що останній не належить до механізмів судового контролю за виконанням судового рішення.
Також у пунктах 59-62 цієї постанови Верховний Суд дійшов таких висновків:
«Верховний Суд також враховує правовий підхід, викладений у Рішенні Конституційного Суду України від 10 березня 2026 року № 2-р/2026, у якому Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо судового збору за апеляційне і касаційне оскарження ухвал, постановлених у порядку статей 382, 383 КАС України, виходив із конституційного значення виконання судового рішення та неприпустимості створення надмірних фінансових перешкод для реалізації механізмів судового контролю за його виконанням.
60. Водночас Верховний Суд враховує, що Рішення Конституційного Суду України від 10 березня 2026 року № 2-р/2026 прямо не вирішувало питання справляння судового збору за подання первинної позовної заяви у порядку статті 287 КАС України. Однак викладений у ньому конституційний підхід щодо недопустимості надмірного фінансового обтяження особи під час реалізації механізмів судового контролю за виконанням судового рішення є релевантним для оцінки спірних правовідносин.
61. Підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху у зв`язку з неподанням документа про сплату судового збору та для її подальшого повернення позивачеві.
62. Так, неподання позивачем документа про сплату судового збору не могло бути розцінене як недолік позовної заяви, що перешкоджає відкриттю провадження у справі, оскільки покладення такого обов`язку на позивача у спірних правовідносинах не узгоджується з правовою природою провадження за статтею 287 КАС України як форми судового контролю за виконанням судового рішення».
Судом у цій справі встановлено, що позивач за подання даного позову сплатив судовий збір у розмірі 5324,80 грн (платіжна інструкція №11342 від 26.05.2026).
Тому, помилково сплачений судовий збір може бути повернутий на користь позивача з Державного бюджету України, у порядку встановленому законом.
Відповідно, судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 287, 297 КАС України суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 15.05.2026.
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 43315529) повторно розглянути заяву Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (код ЄДРПОУ 00191000) від 28.04.2026 вих.№52-16/209.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 14.07.2026.

Суддя Н.Є. Калугіна