Справа № 396/1097/26
Провадження № 2/396/1189/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

03.07.2026 року м. Новоукраїнка 
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: Цесельська О. С. 
за участю секретаря судового засідання: Луценко Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №396/1097/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 37 416,00 грн., судові витрати в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.07.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №71629296, згідно якого йому було надано кредит в розмірі 4 000,00 грн. строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою 0,275%, комісія за надання кредиту 15,00% від суми кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «80041», у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
28.08.2025 року між позикодавцем та відповідачем укладено Додаткову угоду №15453528 до договору №71629296, за умовами якої сторони домовилися, що предметом якої є пролонгація строку кредитування на 29 днів: строк кредитування складає – 59 днів; денна процентна ставка – 1%.
В порушення умов договору взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, що створило заборгованість, яка склала 13 771,00 грн., зокрема: 4 000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 1 171,00 грн. – заборгованість за процентами, 600,00 грн. – заборгованість за комісією, 8 000,00 грн. – заборгованість за пенею/неустойкою.
29.05.2025 р. між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №8378273, згідно якого йому було надано кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 360 днів, із фіксованою процентною ставкою 0,95%, комісія за надання кредиту 17,25% від суми кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «026671», у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
В порушення умов договору взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, що створило заборгованість, яка склала 23 645,00 грн., зокрема: 10 000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 8 645,00 грн. – заборгованість за процентами, 5 000,00 грн. – заборгованість за пенею/неустойкою.
16.09.2025 р. між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за вищезазначеними кредитними договарами.
Тому, враховуючи вищенаведене право вимоги за кредитними договорами №71629296 від 01.07.2025 р. та №8378273 від 29.05.2025 р. належать позивачу.
Ухвалою суду від 20.05.2026 року позов було залишено без руху та надано представнику позивача строк для усунення недоліків.
26.05.2026 року на виконання ухвали суду через систему «Електронний суд» представник позивача надіслав заяву про усунення недоліків. 
Ухвалою суду від 02.06.2026 відкрито цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій заяві позов підтримав та просив справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, проте на адресу суду повернувся конверт із вкладенням з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив до суду не надходив.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
01.07.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №71629296, згідно якого йому було надано кредит в розмірі 4 000,00 грн. строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою 0,275%, комісія за надання кредиту 15,00% від суми кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «80041», у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
28.08.2025 року між позикодавцем та відповідачем укладено Додаткову угоду №15453528 до договору №71629296, за умовами якої сторони домовилися предметом якої є пролонгація строку кредитування на 29 днів: строк кредитування складає – 59 днів; денна процентна ставка – 1%.
В порушення умов договору взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, що створило заборгованість, яка склала 13 771,00 грн., зокрема: 4 000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 1 171,00 грн. – заборгованість за процентами, 600,00 грн. – заборгованість за комісією, 8 000,00 грн. – заборгованість за пенею/неустойкою.
29.05.2025 р. між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №8378273, згідно якого йому було надано кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 360 днів, із фіксованою процентною ставкою 0,95%, комісія за надання кредиту 17,25% від суми кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «026671», у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
В порушення умов договору взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, що створило заборгованість, яка склала 23 645,00 грн., зокрема: 10 000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 8 645,00 грн. – заборгованість за процентами, 5 000,00 грн. – заборгованість за пенею/неустойкою.
16.09.2025 р. між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за вищезазначеними кредитними договарами.
Тому, враховуючи вищенаведене право вимоги за кредитними договорами №71629296 від 01.07.2025 р. та №8378273 від 29.05.2025 р. належать позивачу. Тобто, загальна сума заборгованості по вищезазначеним кредитними договорами становить 37 416,00 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги за кредитним договором №71629296 від 01.07.2025 р. в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості 4 000,00 грн. - за основним боргом та 1 171,00 грн. - за відсотками.
Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача 600,00 грн. комісії, пов`язаною з наданням кредиту та 8 000,00 грн. пені за зазначеним кредитним договором.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23.
Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати пені.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачці було неправомірно нараховано пеню у розмірі 8 000,00 грн. за кредитним договором № 71629296, а тому слід відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
Щодо стягнення комісії, то суд виходить з наступного.
При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».
Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. В договорі встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
За наведених обставин вимога про стягнення 600,00 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту), яка хоча і погоджена з позичальником, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.
Також суд вважає обґрунтованими позовні вимоги за кредитним договором №8378273 від 29.05.2025 р. в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості 10 000,00 грн. - за основним боргом та 8 645,00 грн. - за відсотками.
Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача 5 000,00 грн. пені за зазначеним кредитним договором.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23.
Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати пені.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачці було неправомірно нараховано пеню у розмірі 5 000,00 грн. за кредитним договором № 8378273, а тому слід відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт не виконання відповідачем умов кредитного зобов`язання, а також те, що він не подав до суду відзив на позовну заяву, чим не спростував доводи представника позивача щодо заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в загальній сумі 23 816,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 389 грн. 23 коп. (23 816,00 х 100 : 37 416,00 = 63,65 %, 5 324,80 х 63,65% = 3 389 грн. 23 коп.).
При зверненні з позовом у позовній заяві представником позивача було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн.
За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги № 22/08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, акт прийому передачі наданих послуг на суму 4500,00 грн. Клопотань про зменшення зазначених витрат від відповідача не надходило. Тому, враховуючи вищевикладене суд вважає можливим стягнути з відповідача зазначену суму витрат на правову допомогу.
На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 610, 1054 ЦК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3) заборгованості в загальній сумі 23 816,00 грн., з яких: за договором кредиту №71629296 від 01.07.2025 р. в розмірі 5 171,00 грн.; за кредитним договором №8378273 від 29.05.2025 року у розмірі 18 645,00 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3 389,23 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 03 липня 2026 року.

Суддя:     О. С. Цесельська