Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/3737/26
Провадження №2-др/711/60/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2026 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Позарецької С.М., розглянувши в письмовому провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, заяву ОСОБА_1 , що подана її представником адвокатом Починок Олександром Ігоровичем, про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕГАТ АГРО» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, вихідної допомоги, відшкодування моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява ОСОБА_1 (позивач по справі), що подана її представником адвокатом Почминок О.І. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача ТОІВ «АГРЕГАТ АГРО» витрат на оплату професійної правничої допомоги. Зазначено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2026 позовні вимоги задоволені частково. Під час розгляду справи не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу.
Таки м чином, просить, - ухвали додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 20000грн. 00коп.
Відповідачем ТОВ «АГРЕГАТ АГРО» відзив/заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення подано не було.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Таким чином, судом вирішено провести розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи, оскільки заявником поставлене питання лише щодо розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу).
Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, врахувавши позицію сторін по справі, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення за таких підстав:
встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2026 у справі №711/3737/26 (провадження №2/711/2385/26) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме, - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕГАТ АГРО» (код ЄДРПОУ 45022815, м. Черкаси, вул. Гуржіївська, 31 оф. 404) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: с. Кобиляки, Звенигородського району, Черкаської області, фактично проживає:       АДРЕСА_1 ):
заборгованість по заробітній платі у розмірі 59161грн. 82коп. без виключення сум відшкодування на податки та інші обов`язкові платежі;
компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за 2025 рік та за 2026 рік у розмірі 11181грн. 04коп., без виключення сум відшкодування на податки та інші обов`язкові платежі;
компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 30000грн. 00коп. з включенням сум відшкодування на податки та інші обов`язкові платежі;
вихідну допомогу за недотримання роботодавцем законодавства про працю у порядку ст. 44 КЗпП України у розмірі 76800грн. 00коп. з включенням сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі;
в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн. 00коп. з включенням сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі;
судовий збір у розмірі 2188грн. 09коп., а також стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2662грн. 40коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
У позовній заяві стороною позивача було зазначено, що позивач планує понести орієнтовні витрати в зв`язку із розглядом даної справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Докази щодо витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги стороною позивача подано до суду 19.06.2026 (в системі Електронний суд), які зареєстровані судом 22.06.2026. Крім того, долучено квитанцію про направлення і отримання їх відповідачем 19.06.2026.
Таким чином, позивачем строки подачі доказів, враховуючи норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України не порушені та те, що відповідну заяву було викладено у позовній заяві та подано до суду ще й 19.06.2026. 
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
Частинами 1 та 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У п. 9 ч. 1 ст.1 цього Закону № 5076-VI установлено, що представництво — вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України "Про лобіювання" (п. 6 ч. 1 ст.1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно зі ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування при вирішення заяви сторони. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Крім того, у позовній заяві зазначено про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу адвоката – 20000грн. 00коп., зокрема і представником під час судового засідання було зазначено про те, що документальне підтвердження понесених судових витрат, зокрема, в частині надання позивачу професійної правничої допомоги, буде подано до суду, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Також, до позовної заяви та до заяви про розподіл судових витрат було долучено і досліджено під час розгляду справи по суті: ордер адвоката Починок О.І. серія СА № 1157090 від 13.04.2026; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.07.2018; договір №б/н від 13.04.2026 про надання правничої допомоги, що укладений між адвокатом Починок О.І. та ОСОБА_1 , у якому визначені істотні умови договору, зокрема щодо розміру гонорару та повноважень адвоката, питань оплати за надані послуги тощо. Так, п.п. 4.1 передбачено, що даний договір є оплатним, оплата проводиться клієнтом на розрахунковий рахунок адвоката відповідно до акту виконаних робіт та рахунків, адресованих клієнту. За подання адвокатського запиту клієнт сплачує на користь адвоката 2000грн., за підготовку правової позиції по справі, з аналізом національної судової практики, клієнт сплачує адвокату 5000грн., за підготовку та подання позовної заяви клієнт сплачує адвоката 10000грн., за участь в судовому засіданні клієнт сплачує на користь адвоката 5000грн. за кожне (п.4.2 договору). Відповідно до акту виконаних робіт від 17.06.2026 зазначено, що виконавець виконав роботу для замовника відповідно до договору про надання правничої допомоги і замовник виплачує на користь виконавця гонорар у розмірі 20000грн.
Відповідно до наданих квитанцій: №4 від 19.06.2026 ОСОБА_1 сплатила адвокату Починок О.І. по справі №711/3737/27 5000грн.; № 3 від 04.06.2026 (аналогічно) – 5000грн.; №2 від 16.05.2026 (аналогічно) – 5000грн.; №1 від 14.04.2026 ОСОБА_1 сплатила адвокату Починок О.І. за складання та направлення позовної заяви за договором від 13.04.2026 10000грн.
За дослідженими матеріалами цивільної справи встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Починок О.І. брав участь в судових засіданнях - 15.05.2026, 03.06.2026 та 17.06.2026, про що свідчать протоколи судових засідань.
Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №8 26/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36) , від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Суд, дослідивши та проаналізувавши означені документи, дійшов висновку, що вони є належними, допустимими та достатніми доказами. 
При цьому, судом встановлено, що фактично позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на 70,40%, тобто на суму 182142,86грн. від загальної суми позовних вимог 258784,86грн., що дорівнює 100%. Отже, з огляду на норми ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 14080,00 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладені обставини та досліджені по справі докази, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вимог про стягнення з відповідача ТОВ «АГРЕГАТ АГРО» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. При цьому, судом встановлено, що грошові кошти за правничу допомогу позивачем адвокату фактично були сплачені, ці фактично понесені витрати були позивачу необхідні задля забезпечення представництва прав/інтересів позивача у справі суду першої інстанції, враховуючи умови договору про надання правничої допомоги, відомості переліку робіт та послуг, що були надані адвокатом по цій цивільній справі. Суд враховує суб`єктний склад учасників справи, складність та категорію справи, характер спірних правовідносин, правові дії та позиції сторін спору в суді першої інстанції, об`єм наданих представником позивача послуг і виконаних робіт, обсяг і складність складених процесуальних документів, участь у всіх судових засіданнях. Також судом враховано те, що за наявними у судовій справі матеріалами, адвокат Починок О.І. – представник позивача не вчиняв під час розгляду справи дій, які б призводили до затягування розгляду справи, не було ним подано й жодних необґрунтованих заяв і клопотань. 
Суд вважає, що розмір витрат 14080грн. 00коп. є обґрунтованим, співмірним, справедливим і пропорційним до предмета спору. Отже, заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на вище викладене. Слід також зазначити, що підстав для зменшення розміру витрат немає і відповідач клопотання/заяву про таке не подавав.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 246, 265, 270, 354, 355 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , що подана її представником адвокатом Починок Олександром Ігоровичем, про ухвалення додаткового рішення, - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕГАТ АГРО» (код ЄДРПОУ 45022815, м. Черкаси, вул. Гуржіївська, 31 оф. 404) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: с. Кобиляки, Звенигородського району, Черкаської області, фактично проживає:       АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14080грн. 00коп.
В іншій частині відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 10.07.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька