ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)

10 вересня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 687/481/24
Провадження № 22-з/820/109/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників заяву представника ОСОБА_1 адвоката - Ксьондзика Юрія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чемеровецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Кам`янець-Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в:
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 серпня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2025 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 928 грн 65 коп. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.
02 вересня 2026 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 – адвокат Ксьондзик Ю.Ю. подав до Хмельницького апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування заяви вказує, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 15000 грн, які підтверджуються договором б/н про надання правової допомоги від 04.09.2022, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Ксьондзиком Ю.Ю., додатковим договором №2 до договору б/н про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2022, актом приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2026 за договором про надання правової допомоги від 04.09.2022.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що подати таку заяву раніше заявник не мав можливості, оскільки перебував у щорічній основній відпустці, про що завчасно повідомив суд. Таким чином, строк подачі даної заяви пропущено з поважних причин та він, на думку заявника, підлягає поновленню.
З урахуванням викладеного, просить суд:
- поновити строк для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу;
- ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, в розмірі 15000 грн.
Вказана заява разом із додатками 02.09.2026 направлена на поштову адресу ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією № 2233624.
Заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення до апеляційного суду від відповідачки не надходили. 
Колегія суддів вважає, що строк для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу підлягає поновленню, а заява представника ОСОБА_1 – адвоката Ксьондзика Ю.Ю. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частин п`ятої-шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційним судом встановлено, що при подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвокат Ксьондзик Ю.Ю., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 заявляв, що на стадії апеляційного провадження будуть понесені витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 15000 грн, докази понесення таких витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. 
У заяві про ухвалення додаткового рішення заявлено клопотання про поновлення строку на подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку із перебуванням адвоката у відпустці.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на подання доказів та їх долучення до матеріалів справи, апеляційний суд виходить із такого.
За змістом статей 76, 95 ЦПК України, письмові докази (документи) є одними з доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Пунктом 2 та п. 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Судом встановлено, що акт приймання-передачі виконаних робіт датований 02.09.2026 та не міг бути підписаний замовником раніше у зв`язку із перебуванням адвоката Ксьондзика Ю.Ю. у щорічній відпустці, про що адвокат зазначав під час розгляду справи по суті.
Заявником доведено наявність об`єктивних причин, які унеможливлювали подання належним чином оформлених доказів понесення витрат на правничу допомогу у строки встановлені ЦПК України, а тому наведені у клопотанні обставини є підставою для поновлення процесуального строку та прийняття таких доказів судом апеляційної інстанції.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). 
Враховуючи викладене вище, наявні підставі для поновлення пропущеного строку.
До заяви про ухвалення додаткового рішення заявником додано: договір б/н про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2022, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Ксьондзиком Ю.Ю., додатковий договір №2 до договору б/н про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2022, акт приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2022.
Предметом договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2022 визначено надання виконавцем правової допомоги та здійснення представництва його інтересів у Хмельницькому апеляційному суді під час розгляду цивільної №687/481/24 за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Чемеровецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець – Подільському району Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства. 
Пунктом 3.1. договору передбачено, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, обумовленою додатковою угодою сторін. 
Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 від 18.02.2026, клієнт зобов`язався сплатити адвокату винагороду у фіксованому розмірі в сумі 15000 грн за весь обсяг послуг, які надаються адвокатом згідно умов основного договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2022.
Винагорода, визначена в п. 1 цього додаткового договору, сплачується клієнтом у безготівковому порядку на банківські реквізити Виконавця, зазначені у цьому Договорі, або готівкою протягом 90 днів з дати ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками апеляційного перегляду справи. (п. 2 додаткової угоди)
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2026 за договором про надання правової допомоги від 04.09.2022, адвокатом надано клієнту наступні послуги: правовий аналіз наданих клієнтом матеріалів; вивчення судової практики в подібних категоріях справ з урахуванням ситуації, яка виникла за наслідком розгляду справи судом першої інстанції; надання консультацій, роз`яснень щодо справи; підготовка відзиву на апеляційну скаргу, клопотань процесуального характеру; представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції по справі; вартість наданих послуг фіксована – 15000 грн. 
З урахуванням наведеного, обґрунтованими є вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення. При цьому, колегія суддів вирішуючи питання стягнення розміру судових витрат виходить з наступного. 
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
З урахуванням практики ЄСПЛ, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд, з урахуванням складності справи, її значення для сторін, наведених норм права, обґрунтованості витрат, критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, обсягу наданих адвокатом послуг, вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3000 грн. 
Колегія суддів вважає, що визначена сума відповідатиме критерію реальності наданих адвокатом послуг, обґрунтованості витрат, розумності їхнього розміру.
Керуючись ст. ст. 270, 382 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ксьондзика Юрія Юрійовича про поновлення строку для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу задовольнити.
Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Ксьондзику Юрію Юрійовичу строк для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу.
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ксьондзика Юрія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, понесені в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач        І.В. П`єнта

Судді:          А.П. Корніюк

О.І.Талалай