Номер провадження 1-кп/754/632/26
Справа№754/1028/26
Вирок 
Іменем України

08 липня 2026 року
місто Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 12024100030001621, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024, щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та такого, що проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що він, будучи особою, яка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII з травня 2023 року, умисно, систематично, впродовж тривалого часу вчиняв домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким спільно проживав в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого ОСОБА_5 .
Зокрема, ОСОБА_4 18.05.2023, приблизно о 22.00 год, перебуваючи за місцем спільного проживання з батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_5 , а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав психологічної шкоди та порушив ч. 1 п. 14, п. 17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2023 у справі № 754/7575/23 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 гривень та направлено на проходження програми для осіб, що вчинили домашнє насильство, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 (три) місяці.
Крім того, ОСОБА_4 30.12.2023 приблизно о 18.30 год, перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_5 , а саме: погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, чим завдав шкоди та порушив ч. 1 п. 14, п. 17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2024 у справі № 754/427/24 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 19.03.2024, приблизно о 19.33 год, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_5 , чим порушив п. 14, п. 17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2024 у справі № 754/5278/24 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.
Крім того, 15.05.2024 рішенням Деснянського районного суду м. Києва № 754/5356/2024 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_4 на строк 6 місяців з забороною щодо: 1) перебування в місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 ; 2) наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 ; 3) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; 4) ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_5 або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України за вчинення домашнього насильства щодо свого батька ОСОБА_5 , незважаючи на вжиті заходи, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, продовжив вчиняти відносно свого батька ОСОБА_5 психологічне домашнє насильство.
Так, ОСОБА_4 16.05.2024, приблизно о 06.54, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи прямий умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно батька ОСОБА_5 , що виразилось у висловлюванні брутальною лайкою, голосних криках та приниженні честі та гідності.
Зазначені умисні, систематичні, протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого ОСОБА_5 , оскільки є для останнього тривало психотравмуючими та викликали психічні порушення у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я та безпеку, почуття безпорадності, образливості та приниженої гідності.
Суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, з огляду на таке.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що протягом усього життя між ним та батьком тривають конфлікти. Підтвердив, що його притягували до адміністративної відповідальності, однак точного часу не пам`ятає. Зазначив, що раніше проживав разом із потерпілим на вул. Кубанської України в м. Києві. Наркотичні засоби (героїн, бупренорфін, метадон, опіоїди) систематично вживає з 2006 року, однак мав періоди ремісії від шести місяців до одного року. Також безкоштовно перебував на державній програмі замісної терапії. Наркотики купував за власні зароблені кошти, а також здавав до ломбарду речі батька.
Щодо конфліктів із потерпілим зазначив, що вони справді мали місце, супроводжувалися сварками та бійками. Водночас стверджував, що ініціатором завжди був саме батько, який зловживає алкогольними напоями. За словами обвинуваченого, потерпілий бив його співмешканок та інших осіб. Наразі обвинувачений припинив проживати з потерпілим. Протягом останніх 12 місяців мешкає в м. Броварах, де разом із ним перебувають його дружина та 9-річний син. Пояснив, що у листопаді 2024 року проходив реабілітацію від наркозалежності у м. Вишгороді, у листопаді 2025 року - у м. Гостомелі, а згодом у м. Броварах у центрі при церкві, де наразі допомагає іншим залежним особам. Зазначив, що критично ставиться до зазначених подій та перебуває на шляху до перевиховання.
Незважаючи на фактичне часткове невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, його вина повністю підтверджується зібраними у справі доказами, безпосередньо дослідженими судом.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що його син ОСОБА_4 протягом 20 років вживає наркотичні засоби (два-три рази на день), три роки його син відбував покарання у виді позбавлення волі. Зазначив, що син на шлях виправлення не став, не працював, систематично перебував у стані наркотичного сп`яніння та вчиняв крадіжки речей потерпілого. З 2016 року потерпілий подав до поліції близько 40 заяв щодо вчинення крадіжок. Крім того, обвинувачений має двох дітей, яких не утримує (одна дитина має інвалідність, інша - раніше отруїлася метадоном, який вживав син).
Потерпілий вказав, що син систематично завдавав йому та його дружині тілесних ушкоджень. Загалом через дії обвинуваченого він викликав працівників поліції 39 разів, однак це викликало у сина лише відчуття безкарності. Зокрема, після повернення обвинуваченого з місць позбавлення волі конфлікти та бійки відбувалися майже щодня. Під час одного з конфліктів, який виник через намагання сина принести наркотики додому, ОСОБА_4 побив його, внаслідок чого потерпілий потрапив до лікарні. Поки він перебував на лікуванні, син обікрав квартиру. Під час сварок обвинувачений міг штовхнути його в обличчя, плюнути, постійно висловлював погрози.
Зазначив, що сина неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Суд видавав обмежувальний припис строком на пів року, після винесення якого син виїхав з квартири і крадіжки припинилися, однак після закінчення дії припису насильство тривало ще рік.
Щодо наслідків правопорушення потерпілий пояснив, що дії сина вкрай негативно позначилися на його здоров`ї. Він перебував у постійному стресі, не знав, чого очікувати після повернення додому з роботи, відчував безпорадність, пригнічення, дратівливість, страх за своє життя. Через постійну психоемоційну напругу потерпілий страждав на головні болі та запаморочення, був змушений вживати заспокійливі медичні препарати, які йому надавала дружина, котра має медичну освіту. На цей час потерпілий проживає разом із дружиною ОСОБА_6 , двома онуками 17 та 8 років (сини обвинуваченого), щодо одного з них ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав. Обвинувачений перестав проживати з ним саме через вчинення морального, матеріального та психологічного домашнього насильства.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знає обвинуваченого з народження, а потерпілого - з дитинства. Відносини в їхній сім`ї охарактеризувала як погані. Зазначила, що ОСОБА_4 погано ставиться до батька, кричить на нього та ображає. Особисто була свідком одного такого епізоду грубого спілкування. Також вказала, що близько року тому дізналася, що ОСОБА_4 незаконно проживав у її квартирі, поки вона через хворобу мешкала у свого брата. Щодо притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності їй нічого не відомо.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що раніше спільно проживала з потерпілим та обвинуваченим. Зазначила, що ОСОБА_4 не завжди поводився агресивно. Підтвердила, що вони з обвинуваченим вживали алкогольні напої та перебували у стані наркотичного сп`яніння. Під час конфліктів потерпілий нецензурно висловлювався на їхню адресу та плював їм в обличчя, через що обвинувачений одного разу завдав йому удару в обличчя (розбив ніс), після чого потерпілий викликав швидку медичну допомогу. Свідок стверджувала, що потерпілий також завдавав ударів обвинуваченому, зокрема дошкою по голові, та здебільшого був ініціатором конфліктів. Погрози між сином та батьком мали обопільний характер.
Свідок підтвердила, що ОСОБА_4 часто притягували до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, суд видавав щодо нього обмежувальний припис, і обвинувачений проходив програму для кривдників. Також зазначила, що суд притягував до адміністративної відповідальності за домашнє насильство щодо потерпілого ОСОБА_5 і її особисто із призначенням відповідної програми для кривдників. Близько року чи двох тому вони з обвинуваченим з`їхали з квартири потерпілого. Під час дії обмежувального припису разом не проживали.
Судом також досліджено письмові докази та документи, які були долучені до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення, зокрема:
- завірена копія постанови Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2023 у справі № 754/7575/23 (провадження № 3/754/3080/23), ухваленої суддею ОСОБА_9 , за змістом якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень, зі стягненням в дохід держави судового збору в сумі 536 грн 80 коп., а також направлено його до Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району міста Києва (м. Київ, вул. Курчатова, 14-а) для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці. Відповідно до цієї постанови встановлено, що 18.05.2023 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ) вчинив щодо свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося в образах нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. Згідно з відміткою суду, постанова набрала законної сили 14.08.2023 (т. 1 а.с. 32).
- завірена копія постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2024 у справі № 754/427/24 (провадження № 3/754/498/24), ухваленої суддею ОСОБА_10 , за змістом якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, зі стягненням в дохід держави судового збору в сумі 605 грн 60 коп. Відповідно до цієї постанови встановлено, що 30.12.2023 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ) вчинив щодо свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: погрожував фізичною розправою у присутності дитини ОСОБА_11 та висловлювався нецензурною лайкою, чим завдав психологічної шкоди. Згідно з відміткою суду, постанова набрала законної сили 08.04.2024 (т. 1 а.с. 33-34).
- завірена копія постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2024 у справі № 754/5278/24 (провадження № 3/754/2503/24), ухваленої суддею ОСОБА_12 , за змістом якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, зі стягненням в дохід держави судового збору в сумі 605 грн 60 коп. Відповідно до цієї постанови встановлено, що 19.03.2024 близько 19 год. 33 хв. ОСОБА_4 повторно протягом року вчинив щодо свого батька ОСОБА_5 , 1961 року народження, з яким проживає спільно, домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. Згідно з відміткою суду, постанова набрала законної сили 28.05.2024 (т. 1 а.с. 35-36).
- завірена копія рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2024 у справі № 754/5356/24 (провадження № 2-0/754/230/24), ухваленого суддею ОСОБА_12 в порядку окремого провадження, за змістом якого задоволено заяву ОСОБА_5 та видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_4 на строк 6 (шість) місяців. Зазначеним судовим рішенням щодо ОСОБА_4 встановлено такі заходи тимчасового обмеження прав та покладено на нього такі обов`язки: 1) заборонено перебувати в місці проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонено наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 ; 3) заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; 4) заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З описово-мотивувальної частини рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2024 у справі № 754/5356/24 убачається, що підставою для видачі обмежувального припису стала тривала, виражено протиправна та деструктивна поведінка ОСОБА_4 , яка мала системний і небезпечний характер для життя та здоров`я потерпілого. Суд встановив, що обвинувачений, виявляючи повне нехтування встановленими нормами співжиття в сім`ї, протягом тривалого часу умисно вчиняв щодо свого батька ОСОБА_5 систематичне домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Ця протиправна діяльність була безпосередньо пов`язана з асоціальним способом життя обвинуваченого, його багаторічним вживанням наркотичних засобів та регулярним перебуванням у стані наркотичного сп`яніння, під впливом якого він втрачав самоконтроль і виявляв неконтрольовану агресію. З метою віднайдення коштів на придбання наркотичних речовин ОСОБА_4 вчиняв протиправні дії в побуті, що виражалися у постійному таємному винесенні з квартири особистих речей батька та предметів побуту для їх подальшої здачі до ломбардів. Будь-які законні спроби потерпілого припинити розкрадання майна викликали у ОСОБА_4 спалахи люті, які переростали у регулярні бійки, завдання ударів, побиття потерпілого та висловлювання постійних погроз фізичною розправою. Така злісна поведінка ОСОБА_4 та усвідомлене посилення протиправного тиску на батька свідчили про високий ступінь тривалої психотравмувальної обстановки в спільному житлі та реальну загрозу для життя потерпілого, що й зумовило необхідність його судово-правового захисту шляхом установлення суворих строкових заборон. Згідно з текстом судового акта, рішення підлягає негайному виконанню, а повний його текст складено 21.05.2024 (т. 1 а.с. 51).
- висновок судово-психіатричного експерта № 1000 від 10.07.2025, складений за результатами проведення комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи комісією експертів Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» у складі старшого судово-психіатричного експерта ОСОБА_13 та головного експерта-психолога ОСОБА_14 . Відповідно до науково обґрунтованих висновків експертизи встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 на період часу, що цікавить слідство, та на цей час на будь-який психічний розлад не страждає. Рівень функціонування його когнітивних процесів (уваги, пам`яті, динаміки мислення) перебуває в межах норми, а інтелектуальний розвиток відповідає нормативним стандартам, виявляючи достатній самоконтроль та збереженість інтелектуально-мнестичної сфери. Експертним дослідженням детально проаналізовано зафіксовану в матеріалах справи поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 щодо свого батька, яка охоплює систематичні акти домашнього насильства, описані в постанові слідчого від 12.06.2025 (епізоди від 18.05.2023, 30.12.2023, 19.03.2024, 16.05.2024), а також судове рішення від 15.05.2024 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_4 на строк 6 місяців. Комісія експертів зробила однозначний висновок, що зазначена тривала протиправна поведінка кривдника ОСОБА_4 має для потерпілого виражений, глибокий психотравмувальний характер. Експерти констатували наявність у потерпілого ОСОБА_5 стійкого комплексу негативних психоемоційних змін і страждань. Систематичний тиск з боку сина призвів до виникнення у батька сталої психоемоційної напруги, підвищеної тривожності, розгубленості почуттів, постійного пригніченого настрою, страху за своє здоров`я та безпеку свого життя. В особистісній сфері потерпілого актуалізувалися хронічне безсоння, тривожні очікування нових конфліктів, відчуття безпорадності, беззахисності, а також глибокі переживання образливості та приниженої гідності. Указані негативні чинники зумовили серйозні труднощі концентрації на поточних справах, важкість виконання повсякденних обов`язків, що в сукупності суттєво погіршує соціальне функціонування ОСОБА_5 як особистості та незворотно знижує якість його поточного життя. Психологічний та патопсихологічний аналіз матеріалів провадження дозволив експертам встановити безпосередній, прямий причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 та тривалими психологічними стражданнями потерпілого. У висновку зазначено, що виявлений у ОСОБА_5 комплекс деструктивних психоемоційних переживань та зниження якості життя ситуаційно зумовлені саме поведінкою кривдника. Усі зафіксовані емоційні розлади, страхи та психоемоційна напруга потерпілого є прямим наслідком умисного, тривалого та систематичного вчинення щодо нього психологічного й фізичного насильства з боку сина ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 61-69).
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно зі ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення. За правилами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд робить висновок про належність, допустимість і достовірність указаних доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
До показань обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що ініціатором конфліктів у сім`ї завжди був виключно потерпілий, який зловживає алкогольними напоями, а власні дії обвинуваченого мали характер реагування на протиправну поведінку батька, суд ставиться критично, оскільки ці показання спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Так, послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_5 підтверджено систематичний характер психологічного насильства з боку сина, а показаннями свідка ОСОБА_7 , яка особисто спостерігала грубе та зневажливе ставлення обвинуваченого до батька, підтверджено відповідну лінію його поведінки. Факти вчинення обвинуваченим домашнього насильства щодо батька встановлено постановами Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2023, від 26.03.2024 та від 17.05.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а також рішенням цього суду від 15.05.2024 про видачу щодо нього обмежувального припису. Наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями саме обвинуваченого та психологічними стражданнями потерпілого встановлено висновком судово-психіатричного експерта № 1000 від 10.07.2025. Показання свідка ОСОБА_8 про обопільний характер конфліктів та про окремі випадки неправомірної поведінки потерпілого суд оцінює критично в частині, у якій вони суперечать наведеним доказам, і зазначає, що ці показання не спростовують факту систематичного вчинення обвинуваченим психологічного насильства щодо батька та не звільняють його від відповідальності за власні протиправні дії.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, суд ураховує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення є систематичність вчинення насильства, тобто повторюваність його епізодів протягом певного часу. Систематичність характеризується як кількісним критерієм - багаторазовістю (не менше трьох) періодично вчинюваних дій, так і якісним - їх внутрішнім взаємозв`язком, що утворює єдину лінію протиправної поведінки винної особи щодо потерпілого.
У цьому кримінальному провадженні встановлено чотири епізоди вчинення обвинуваченим домашнього насильства щодо батька ОСОБА_5 - від 18.05.2023, від 30.12.2023, від 19.03.2024 та від 16.05.2024. За три з цих епізодів обвинуваченого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, тоді як епізод від 16.05.2024 предметом провадження про адміністративне правопорушення не був. Наведені дії обвинуваченого є взаємопов`язаними, послідовними та повторюваними, а тому в сукупності утворюють систему і містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
Попереднє притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за окремі епізоди домашнього насильства не свідчить про повторне притягнення його до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення та не суперечить принципу non bis in idem, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 126-1 КК України настає за систему дій, яка включає щонайменше один епізод, за який особу до адміністративної відповідальності не притягували, і за настання наслідків, більш тяжких, ніж ті, що передбачені ст. 173-2 КУпАП. При цьому постанови у справах про адміністративні правопорушення преюдиціального значення для суду не мають, а оцінюються як докази систематичності насильства в сукупності з іншими доказами кримінального провадження.
Аналізуючи викладене, суд робить висновок про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження у ході судового розгляду.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Санкцією ст. 126-1 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років. Відповідно до встановлених обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, передбаченою ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд ураховує, що юридична відповідальність особи відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер. Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпечності злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі статтями 66, 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не судимий, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем реєстрації характеризується негативно, за місцем фактичного проживання - винятково позитивно, не одружений, негативно ставиться до наслідків вчиненого.
Судом ураховано позиції прокурора та потерпілого щодо призначення ОСОБА_4 покарання у виді реального позбавлення волі, а також позицію обвинуваченого, який у питанні призначення покарання поклався на розсуд суду.
Обираючи ОСОБА_4 покарання за ст. 126-1 КК України, з огляду на обставини і мотиви вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, тривалу відсутність конфліктних ситуацій між потерпілим та обвинуваченим, а також їх окреме проживання, суд робить висновок про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах, установлених у санкції відповідної статті Особливої частини КК України.
Крім того, суд також ураховує дані про особу обвинуваченого: критичне ставлення до подій, які є предметом судового розгляду, бажання виправитися, позитивну характеристику з місця проживання, належну процесуальну поведінку, наявність постійного місця проживання та реєстрації, його сімейний стан та відсутність судимостей. З огляду на викладене, суд робить висновок, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, а тому на підставі ст. 75 КК України вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, визначеній ст. 50 КК України, засадам гуманності та справедливості, забезпечить розумний баланс між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і не становитиме для неї надмірного тягаря. Призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню зазначеної мети та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього Кодексу.
З огляду на тривале окреме проживання потерпілого і обвинуваченого та відсутність між ними конфліктів, а також встановлені обставини справи, суд вважає за недоцільне застосовувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за поведінкою засудженого ОСОБА_4 здійснює уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1