П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6885/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І. 
Суддя-доповідач: Залімський І. Г. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у неподанні головному органу військового управління Національної Гвардії України, висновку щодо виплати ОСОБА_1 , частки від одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 , у розмірі 750000 грн;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у неподанні головному органу військового управління Національної Гвардії України висновку щодо виплати ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник малолітньої, матір ОСОБА_1 , частки від одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 , у розмірі 750000 грн;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України подати головному органу військового управління Національної гвардії України висновки, щодо виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, загиблого військовослужбовця, дружині ОСОБА_1 в розмірі 750000,00 грн, та малолітній доньці ОСОБА_3 , в розмірі 750000,00.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що станом на 30.01.2025 року частка одноразової грошової допомоги в розмірі 3000000,00 грн досі залишається невиплаченою, а тому має бути розподілена та виплачена тим членам сім`ї які звернулись із заявами про таку виплату протягом трьох років з моменту загибелі сержанта ОСОБА_2 ; підстав для «притримання» коштів у військовій частині через факт наявності в особовій справі інших членів сім`ї загиблого військовослужбовця, якщо вони не звертались з заявою про таку виплату, законодавством України не передбачено.
Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , дружина загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Маріуполь Донецької області військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, сержанта ОСОБА_2 , командира міномета 1-го вогневого розрахунку мінометного взводу 2-ої роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звернулась до Військової частини НОМЕР_1 в своїх інтересах, та в інтересах малолітньої доньки, ОСОБА_3 , стосовно виплати одноразової грошової допомоги на підставі Постанови від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
За виплатою одноразової грошової допомоги, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , також звернулись з заявами: син ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 . Вказані члени сім`ї отримали виплату в розмірі по 3000000,00 грн. кожен.
На адвокатський запит представника позивача № 42 від 15.01.2025 року стосовно нарахування та виплати належних ОСОБА_1 та ОСОБА_3 часток від суми 3000000,00 (три мільйони гривень), а саме по 750000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч) кожній, відповідач листом № 40/57/12-1586 від 27.01.2025 року повідомив, що йому відомо про наявність ще одного члена сім`ї загиблого військовослужбовця, який має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме батька померлого військовослужбовця ОСОБА_6 .
Представник позивача повторно звернулась до відповідача із адвокатським запитом № 93 від 30.01.2025 року, наголошуючи на тому, що: станом на 30.01.2025 року частка одноразової грошової допомоги в розмірі 3000000,00 (три мільйони) гривень досі залишається невиплаченою, а тому має бути розподілена та виплачена тим членам сім`ї які звернулись із заявами про таку виплату протягом трьох років з моменту загибелі сержанта ОСОБА_2 ; підстав для «притримання» коштів у військовій частині через факт наявності в особовій справі інших членів сім`ї загиблого військовослужбовця, якщо вони не звертались з заявою про таку виплату, законодавством України не передбачено.
Відповідач, на адвокатський запит № 93, надіслав лист № 40/57/12-2522 від 06.02.2025 року, яким інформував, що до 26.03.2025 року ОСОБА_6 ще може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги згідно Постанови від 28 лютого 2022 р. № 168.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Стрийським ВДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції від 04.03.2025 року. 
Внаслідок смерті ОСОБА_6 , і відсутності останнього члена сім`ї загиблого військовослужбовця, якому не була виплачена частка одноразової грошової допомоги, представник позивача звернулась із адвокатським запитом (а/з № 141 від 13.03.2025 року) про нарахування та виплату належних ОСОБА_1 та ОСОБА_3 часток від суми 3000000,00 (три мільйони гривень), а саме по 750000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч) кожній, та врегулювати дане питання в досудовому порядку.
Відповіддю № 40/57/12-К-43-Аз від 07.04.2025 року відповідач повідомив представника позивача про порушення порядку оформлення ордера представника позивача на надання правничої допомоги, а саме зазначену в ордері назву органу, в якому надається правнича допомога, а саме: “Національна гвардія України. ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 ”.
Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо не вчинення відповідних дій, для нарахуванна та виплати належних ОСОБА_1 та ОСОБА_3 часток від суми 3000000,00 (три мільйони гривень), а саме по 750000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень кожній є протиправною, такою що порушують їх права, гарантовані Конституцією України та чинним законодавством, через що, вони мають бути поновлені шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, тому звернулась до суду із позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зверталась з заявою на отримання ОГД щодо себе та своєї малолітньої доньки із заявою та отримала відповідні виплати і вказана зава була виконана у повному обсязі. Заяви щодо отримання ОГД внаслідок не реалізації іншим членом сім`ї свого права позивач щодо себе та своєї дочки не подавала, у свою чергу відсутні норми чинного законодавства, які б дозволяли здійснювати виплату ОГД за відсутності відповідної заяви від особи, яка має на це право.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII.
Згідно із частиною 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до вимог підпункту 1 пункту другого статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 1 статті 16-1 Закону №2011-XII (у редакції, яка діяла до 29.03.2024) визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" від 9 грудня 2023 року № 3515-IX, який набрав чинності 29.03.2024 , статтю 16-1 викладено в редакції, за якою пунктом 1 цієї статті визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, а пунктом 4 встановлено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови №168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно із абзацом 3 пункту 2 Постанови №168 у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Відповідно до абзацу 4 пункт 2 Постанови №168 якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Згідно із пунктом 1.4. Порядку № 168 особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Отже, державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання, у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Спір у цій справі виник з приводу права позивача та неповнолітньої доньки позивача на отримання недоотриманої частки одноразової грошової допомоги у розмірі 3000000 грн, а саме по 750000,00 грн кожній, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168.
Так, пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Позивач вважає, що після смерті батька загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 , вона з малолітньою донькою набули право на виплату недоотриманої суми одноразової грошової допомоги по 750000 грн, кожна. Також стверджує, що саме Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії, маючи первинну заяву з необхідними додатками від ОСОБА_1 , та її як законного представника малолітньої доньки загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , мала самостійно вчинити дії, щодо подання головному органу військового управління Національної гвардії України, висновку щодо можливості виплати ОГД членам сім`ї, батькам та утриманцям військовослужбовця, в зв`язку із смертю батька ОСОБА_2 , та здійснити розподіл, нарахування та виплачу часток недоотриманої одноразової грошової допомоги. 
Згідно із пунктом 2 Порядку № 484 особи, які відповідно до статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (далі - отримувачі), звертаються до органу військового управління оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, з`єднання, військової частини, вищого військового навчального закладу, навчальної військової частини (центру), бази, закладу охорони здоров`я, установи Національної гвардії України (далі - уповноважений орган) за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого уповноваженого органу Національної гвардії України, визначеного командувачем Національної гвардії України, на який буде покладено функції щодо призначення та виплати ОГД, та подають такі документи:
- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану, які мають право на отримання допомоги, а в разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
- витяг із наказу про виключення загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану зі списків особового складу уповноваженого органу;
- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця.
До заяви додаються завірені копії:
- документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю, або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);
- свідоцтва про смерть військовослужбовця;
- постанови військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку загибелі або отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть військовослужбовця;
- свідоцтва про народження військовослужбовця - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого;
- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу членів сім`ї військовослужбовця (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), та довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) до таких документів не внесені);
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону);
- рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця);
- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати ОГД отримувачі, яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органу документи, визначені цим пунктом, та копію відповідного рішення суду.
Отже, підставою для виплати ОГД є заява особи, яка має право на таку виплату.
Встановлено, що позивач зверталась із заявою на отримання ОГД щодо себе та своєї малолітньої доньки та отримала відповідні виплати. 
Разом з цим, законодавством не передбачено обов`язку повторного подання заяви згідно із пунктом 2 Порядку № 484 у разі смерті іншої особи, яка має право на відповідну виплату.
Водночас, матеріали справи містять докази звернення позивача та її дочки із заявою щодо отримання ОГД внаслідок нереалізації іншим членом сім`ї свого права на відповідну виплату.
Так, у матеріалах справи наявні адвокатські запити представника позивача адвоката Карєпової Г.А. щодо цього питання від 15.01.2025 № 42, від 30.01.2025 № 93, від 13.03.2025 № 141.
Згідно із відповідей відповідача на вказані запити адвокатські запити від 15.01.2025 № 42, від 30.01.2025 № 93, відсутні підстави для розподілу невиплаченої суми виплати з огляду на те, що до 26.03.2025 право на отримання ОГД має також батько загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 .
При цьому, колегія суддів зауважує, що батько загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 не звертався з первинною заявою про отримання належної йому частки вказаної ОГД.
У адвокатському запиті від 13.03.2025 № 141 повідомлено відповідача про смерть батька загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 .
У відповідь на адвокатський запит від 13.03.2025 № 141 відповідач надіслав адвокату позивача лист від 07.04.2025 у якому повідомив, що доданий до адвокатського запиту ордер не відповідає встановленим вимогам, що не утворює обов`язку відповідача відповідати на такий запит. Так, в ордері назву органу, в якому надається правнича допомога, а саме: “Національна гвардія України. ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 ”.
Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що попередні адвокатські запити адвоката позивача ОСОБА_7 відповідачем розглянуті. Тобто, відсутні підстави вважати, що відповідач міг мати обґрунтовані сумніви у наявності повноважень у адвоката Карєпової Г.А. повноважень на представництво позивача.
Таким чином, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не дотрималася визначеного законом порядку отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з нереалізацією відповідного права іншим членом сім`ї, а відповідач не міг провести відповідні нарахування в обхід встановленої процедури.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку не проведення відповідачем відповідних виплат позивачу та її доньці зумовлена надмірним формалізмом з боку відповідача, який зумовив протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у неподанні головному органу військового управління Національної Гвардії України, висновку щодо виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , частки від одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у розмірі 750000 грн.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
За результатом розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, а тому позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 3028 грн. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у неподанні головному органу військового управління Національної Гвардії України, висновку щодо виплати ОСОБА_1 , частки від одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 , у розмірі 750000 грн.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у неподанні головному органу військового управління Національної Гвардії України висновку щодо виплати ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник малолітньої, матір ОСОБА_1 , частки від одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 , у розмірі 750000 грн.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України подати головному органу військового управління Національної гвардії України висновки, щодо виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, загиблого військовослужбовця, дружині ОСОБА_1 в розмірі 750000,00 грн, та малолітній доньці ОСОБА_3 , в розмірі 750000,00 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України судовий збір у сумі 3028 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.