КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2026 року справа №320/5888/22
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області та Державної податкової служби України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №3537766/3069816664 від 16.12.2021 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №138 від 30.11.2021, складеної та поданої Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №138 від 30.11.2021, подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , датою її фактичного отримання контролюючим органом, тобто 30.11.2021;
- стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної податкової служби України суму судового збору у розмірі 2481,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 відкрито спрощене провадження по справі без проведення судового засідання (суддя Харченко С.В.).
Відповідно до ч. 1 ст. 35 КАС України справа, розгляд якої розпочато одним суддею, повинна бути розглянута цим самим суддею, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи. 
Згідно з ч. 9 ст. 31 КАС України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 суддю Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В. було звільнено у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл справи №320/5888/22, за результатами якого, головуючим суддею визначено Щавінського В.Р.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 прийнято адміністративну справу №320/5888/22 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Щавінського В.Р.
Позов мотивовано протиправністю винесення контролюючим органом рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних через відповідність позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, з огляду на безпідставність зупинення контролюючим органом реєстрації вказаної податкової накладної, та з огляду на надання позивачем контролюючому органу відповідних пояснень з підтверджуючими документами, яких було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію поданої позивачем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Також, позивачем наголошено, що у спірному рішенні комісією не зазначено конкретну підставу для відмови у реєстрації податкової накладної та не вказано, які саме документи не надані на підтвердження зазначеної у податковій накладній інформації та/або які документи складені позивачем з порушенням законодавства, у яких документах міститься неповна інформація про господарську операцію, що унеможливило прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної.
Відповідачами до суду надані відзиви на позовну заяву, в яких зазначено, що з доводами позивача не погоджуються, вважають їх такими, що задоволенню не підлягають з огляду на те, що позивачем не надано усіх первинних та розрахункових документів, які б підтвердили реальність здійснення господарської операції за вказаною податковою накладною. Відтак, на думку відповідачів, контролюючий орган діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством на час виникнення спірних правовідносин.
Також, відповідачами у відзиві заявлено клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає таке.
Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу та якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Водночас, зміст клопотання не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін.
Більш того, позивач у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.
Дослідивши клопотання, матеріали справи, беручи до уваги предмет та підстави позову, обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання має бути відмовлено.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 13.06.2018 та є платником податку на додану вартість.
01.03.2021 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «А-ТОРГ» укладено Договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №013/2021.
Відповідно до умов зазначеного договору позивач зобов`язався доставляти та отримувати ввірений йому для перевезення вантаж транспортними засобами до пункту призначення та видавати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а також надавати експедиторські послуги.
На виконання умов договору позивачем у листопаді 2021 року надано ТОВ «А-ТОРГ» транспортні послуги.
За результатами здійснення господарської операції позивачем складено податкову накладну №138 від 30.11.2021 на загальну суму 62000,00 грн, у тому числі ПДВ 10333,33 грн.
Податкову накладну направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрацію податкової накладної зупинено, про що позивачу направлено відповідну квитанцію.
У квитанції зазначено, що реєстрацію податкової накладної зупинено у зв`язку з відповідністю платника податку пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову в її реєстрації.
23.12.2021 позивачем подано пояснення та документи щодо господарської операції, відображеної у податковій накладній №138 від 30.11.2021.
З наданих позивачем документів убачається, що господарські відносини між позивачем та ТОВ «А-ТОРГ» виникли на підставі укладеного договору перевезення, факт надання послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №118 від 30.11.2021, а здійснення перевезень - товарно-транспортними накладними.
Однак Комісією Головного управління ДПС у Київській області прийнято рішення №3537766/3069816664 від 16.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної №138 від 30.11.2021.
Позивач вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що прийняте з порушенням податкового законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено можливість зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН у порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.
Пунктом 2 Порядку №1165 визначено, що автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - це сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1165 податкова накладна/розрахунок коригування, які не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам позитивної податкової історії та критеріям ризиковості здійснення операцій.
Відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість підставою для віднесення платника до категорії ризикових є наявність у контролюючого органу податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Разом з тим саме по собі зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної посилання на пункт 8 Критеріїв ризиковості платника податку без наведення конкретної податкової інформації, яка стала підставою для такого висновку, не дає можливості платнику податку зрозуміти, які саме обставини контролюючий орган вважає ризиковими та які документи необхідно подати для їх спростування.
Пунктом 10 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган надсилає платнику податку квитанцію про зупинення її реєстрації.
Відповідно до пункту 11 Порядку №1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються, зокрема, номер та дата складення податкової накладної, критерій ризиковості платника податку та пропозиція щодо надання платником податку пояснень і копій документів, необхідних для розгляду питання щодо реєстрації податкової накладної.
Суд зазначає, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної має містити не лише формальне посилання на відповідний критерій ризиковості, а й конкретну інформацію, яка дозволяє платнику податку зрозуміти причини зупинення реєстрації та визначити перелік документів, необхідних для підтвердження реальності відповідної господарської операції.
Відповідно до пункту 5 Порядку №520 перелік документів, необхідних для розгляду питання щодо прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної, може включати договори, первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, рахунки-фактури, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), накладні, розрахункові документи та/або банківські виписки, документи щодо підтвердження відповідності продукції тощо.
Згідно з пунктом 11 Порядку №520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, зокрема, у разі ненадання платником податку письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, ненадання копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку або надання документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Таким чином, для прийняття правомірного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної контролюючий орган повинен встановити конкретні обставини, які свідчать про ненадання платником необхідних документів або про недостатність чи неналежність наданих документів, та навести відповідне мотивування у рішенні.
Судом встановлено, що позивач після отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №138 від 30.11.2021 скористався наданим йому правом та подав до контролюючого органу пояснення і документи на підтвердження здійснення господарської операції.
Зокрема, позивачем надано договір №013/2021 від 01.03.2021, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №118 від 30.11.2021, товарно-транспортні накладні, рахунок-фактуру та інші документи, які підтверджують характер господарських відносин із ТОВ «А-ТОРГ», зміст та обсяг наданих транспортних послуг.
Суд звертає увагу, що відповідачем не наведено конкретних обставин, які б свідчили про недостовірність зазначених документів або їх складення з порушенням вимог законодавства.
Оскаржуване рішення містить загальне посилання на ненадання платником копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів тощо.
Водночас таке формулювання не дає можливості встановити, які саме документи не були подані позивачем, які саме документи були необхідні для підтвердження господарської операції та з яких причин подані документи не були враховані контролюючим органом.
Суд вважає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути обґрунтованим та вмотивованим, тобто містити конкретні підстави його прийняття, фактичні та юридичні обставини, на яких воно ґрунтується.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, своєчасно.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень передбачає обов`язок такого суб`єкта навести конкретні підстави прийняття відповідного рішення, з посиланням на фактичні обставини та норми права, які були застосовані.
При цьому несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути вмотивованим таким чином, щоб особа могла зрозуміти причини його прийняття та ефективно реалізувати право на його оскарження.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 02.07.2019 у справі №140/2160/18, відповідно до якої загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість із наведенням контролюючим органом конкретних підстав його прийняття.
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.06.2021 у справі №822/1886/18, відповідно до яких рішення комісії контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної повинно містити чітке визначення підстав для такої відмови, а не загальне посилання на ненадання документів без конкретизації, яких саме документів не вистачає.
У спірному випадку контролюючий орган не навів конкретного переліку документів, які, на його думку, не були надані позивачем, не зазначив, які саме обставини господарської операції залишилися непідтвердженими, та не навів мотивів, з яких надані позивачем документи не були взяті до уваги.
Отже, оскаржуване рішення не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості.
Суд також враховує, що позивачем були надані документи, які у своїй сукупності підтверджують наявність договірних відносин, предмет господарської операції, факт надання транспортних послуг та їх вартість.
При цьому процедура зупинення реєстрації податкової накладної не повинна підміняти собою податкову перевірку господарської діяльності платника податку та встановлення всіх обставин здійснення господарської операції.
Контролюючий орган під час вирішення питання про реєстрацію податкової накладної має діяти у межах визначеної законодавством процедури та оцінювати саме ті документи, які подані платником для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній.
Відтак суд доходить висновку, що рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області №3537766/3069816664 від 16.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної №138 від 30.11.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №138 від 30.11.2021 суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію яких було зупинено, здійснюється, зокрема, у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування.
Згідно з пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, податкова накладна, реєстрацію якої зупинено, реєструється після, зокрема, набрання законної сили рішенням суду про її реєстрацію.
За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №138 від 30.11.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо реєстрації податкової накладної датою її фактичного подання для реєстрації - 30.11.2021, оскільки саме така дата забезпечує належне відновлення порушеного права позивача та відповідає передбаченим податковим законодавством наслідкам своєчасного складання і подання податкової накладної.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Відповідачами не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення та не надано суду належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом.
З огляду на задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим у позовній заяві позивач зазначив орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн, який складається з 2000,00 грн за зустріч та консультацію клієнта, узгодження правової позиції та 4000,00 грн за підготовку і подання позовної заяви.
Водночас позивач зазначив, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Таким чином, питання щодо конкретного розміру витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено судом після подання позивачем відповідних доказів у порядку, передбаченому статтями 134, 139 КАС України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72-77, 90, 132-139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №3537766/3069816664 від 16.12.2021 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №138 від 30.11.2021, складеної Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №138 від 30.11.2021, складену та подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , датою її фактичного подання для реєстрації - 30.11.2021.
4. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.