Провадження № 2/742/2090/26 
Єдиний унікальний № 742/2622/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Прилуки 

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі головуючого судді Давидчука Д.П.,
за участю секретаря судового засідання Лісафіної А.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст вимог позовної заяви
У травні 2026 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позивачка зазначає, що шлюб між сторонами був укладений 21 жовтня 2006 року, а рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 травня 2018 року розірваний. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.
З 14 серпня 2025 року син навчається за денною формою навчання у Державному торговельно-економічному університеті на факультеті інформаційних технологій. Навчання триватиме до червня 2029 року, що підтверджується довідкою навчального закладу.
Позивач посилається на те, що син у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, самостійного доходу не має, а вона самостійно забезпечує його утримання та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Водночас відповідач є працездатним, має регулярний дохід та можливість надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить.
Тому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення навчання, тобто до червня 2029 року; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць; покласти судові витрати на відповідача.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. 
Відтак, суд 14.07.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення.

ІІІ. Позиції сторін.
У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце судового засідання.
Відповідач у судове засідання не з`явився. 24 червня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнав частково та просив відмовити у їх задоволенні в частині визначення розміру аліментів.
У відзиві зазначив, що від шлюбу з позивачкою сторони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказав, що на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року у справі № 742/1418/18 він сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів свого заробітку, при цьому заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується довідкою Прилуцького відділу державної виконавчої служби від 16 червня 2026 року № 21.13-31/44865.
На думку відповідача, оскільки він уже сплачує аліменти на утримання однієї дитини, а права дітей на належне утримання є рівними, розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, має становити не 1/4, як просить позивачка, а 1/8 частину його заробітку.
Крім того, відповідач зазначив, що після розірвання шлюбу проживає разом зі своїми батьками похилого віку, які є пенсіонерами, та надає їм матеріальну допомогу, виконуючи свій обов`язок щодо утримання батьків.
З огляду на викладене, відповідач просив суд задовольнити позов частково та стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох років за умови продовження ним навчання.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 04 квітня 2008 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно з витягами з Реєстру територіальної громади від 02.03.2026, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду від 07 травня 2018 року у справі № 742/378/18, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.
Як убачається з довідки Державного торговельно-економічного університету від 20.04.2026 № 34/496, ОСОБА_6 є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету інформаційних технологій, а термін закінчення навчання до червня 2029 року.
Згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16.07.2018 у справі № 742/1418/18, відповідач сплачує аліменти на утримання свого сина — ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 — у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.
Відповідно до довідки Прилуцького відділу ДВС від 16.06.2026 № 21.13-31/44865, у ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 станом на дату видачі документа.
Як убачається з пенсійних посвідчень та свідоцтва про народження відповідача, на його утриманні перебувають батьки похилого віку (пенсіонери) — ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У ч.1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі № 644/3610/16 дійшов висновку про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16.02.2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
При визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У даній справі судом встановлено, що згідно з довідкою Державного торговельно-економічного університету від 20.04.2026 № 34/496, ОСОБА_6 є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету інформаційних технологій, а термін закінчення навчання до червня 2029 року.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково визнав позовні вимоги та не заперечує щодо утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , з огляду на що просить позов задовольнити частково, призначивши сплату аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача.
Судом встановлено, що відповідач на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2018 року у справі № 742/1418/18 сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів свого заробітку, при цьому заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується довідкою Прилуцького відділу державної виконавчої служби від 16 червня 2026 року № 21.13-31/44865.
Водночас, доводи позивачки в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, як встановлено судом під час розгляду справи належними та допустимими доказами не підтверджені (позивачем, наприклад, не надано суду, доказів отриманої заробітної плати, вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, конкретної вартості послуг доступу до мережі Інтернет, інших витрат), тобто, не доведено суду необхідності стягнення аліментів саме у визначеному позивачем розмірі.
Суд враховує також, що на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.07.2018 Відповідач сплачує 1/6 частину заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 , його спільного з позивачем сина. За таких обставин стягнення на користь двох дітей різної частки заробітку відповідача створило б перекіс у забезпеченні інтересів дітей, поставивши інтереси однієї дитини вище за інтереси іншої, а також становило б додатковий тягар для самого відповідача. 
Таким чином, зважаючи на викладене та надавши правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, та вважає, що у даному разі, з урахування визнання відповідачем частини позовних вимог та відсутності належних письмових доказів, обґрунтованим є розмір аліментів - 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, за умови продовження навчання.

VІІ. Розподіл судових витрат.
Вимогами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Також суд зазначає, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. 4,12,13,141,200,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню дитину, яка навчається – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 11.05.2026 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 23 річного віку, за умови, що він буде продовжувати навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.
У решті вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 14.07.2026. 

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК