Справа № 606/2210/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Марціцкої І.Б.
за участю секретаря судового засідання Пазірович Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №163780 у розмірі 11071,02 грн.
Позовна заява обґрунтовани тим, що 13.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (надалі - Первісний Кредитор), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №163780, згідно з яким, Позичальнику надано кредит у розмірі 6667,00 грн., строком на 84 днів. Кредитором було надано вказану суму Позичальнику. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 11071,02 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6667,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3903,02 грн., заборгованість зі сплати комісії -501,00 грн.
16.04.2025 Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу №16042025 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №163780. 
Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.
Ухвалою судді від 30 грудня 2025відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позав, заперечень не подав.
Тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
На підтвердження виконання позивачем переддоговірного обов`язку щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця, до позовної заяви долучено копію паспорта споживчого кредиту, підписаного 13.12.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором е5е15с57.
13.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №163780, згідно з яким, сума кредиту становить 5000,25 грн., яка надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку 5000,25 грн. на № рахунку/картки Позичальника НОМЕР_1 ; у розмірі 1666,75 шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією. 
Пунктом 2.6 Договору встановлено, що загальний строк кредитування складає 84 днів з 13.12.2024 по 07.03.2025. Проценти за користування кредиту нараховуються за ставкою 390% річних. 
Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 0bbd3c83.
Згідно із відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», яка надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 була емітовано картка за № НОМЕР_2 , на яку 13.12.2025 була зарахована сума 5000,25 грн. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 163780 загальний розмір заборгованості становить 11071,02 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6667,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3903,02 грн., заборгованість зі сплати комісії -501,00 грн.
ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 16.04.2025 уклали договір факторингу №16042025. 
Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 07.05.2025 до Договору Факторингу та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 2 від 07.05.2025 до Договору факторингу, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, за якими у відповідача наявна заборгованість.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що 13.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 163780, згідно з яким, сума кредиту становить 6667,00 грн., яка надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку 5000,25 грн. на № рахунку/картки Позичальника НОМЕР_1 ; у розмірі 1666,75 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією. 
Пунктом 2.6 Договору встановлено, що загальний строк кредитування складає 84 днів з 13.12.2024 по 07.03.2025. Проценти за користування кредиту нараховуються за ставкою 390% річних. Відповідач отримав грошові кошти в розмірі 5000,25 грн.
Водночас, відповідно до умов договору та розрахунку заборгованості, в суму (тіло) кредиту включено також 1666,75 грн. комісії, у зв`язку з чим загальний розмір наданого тіла кредиту у розрахунку заборгованості зазначено 6667,00 грн.
Суд зазначає, що позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту та обслуговування, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21).
Тому, включення до тіла кредиту та стягнення комісії у розмірі 1666,75 грн. є протиправним.
Таким чином заборгованість за тілом кредиту становить 5000,25 грн. та заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3903,02 грн.
Щодо стягнення комісії в розмірі 501 грн суд зазначає таке.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону.
Тому у цій частині позову слід відмовити.
Відтак, з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 8903,27 грн., що складається з: 5000,25 грн. - заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3903,02 грн.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
11071,02 грн. х 100 / 8903,27 грн = 80 % (розмір задоволених позовних вимог);
2 422,40 грн х 80 % = 1938 грн. (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).
7000 х80 %= 5600 грн.( розмір витрат на правничу допомогу).
Керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 8903,27 грн., що складається з: 5000,25 грн. - заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3903,02 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір в розмірі 1938 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5600 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ: 21133352, адреса місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 34, оф. 333 м. Київ 01133.
Відповідач:  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Суддя Теребовлянського районного суду  І.Б. Марціцка
Тернопільської області