Справа № 595/1194/26
Провадження № 3/595/253/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2026 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І. розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , пенсіонерки,-
за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ВСТАНОВИВ:
03 серпня 2026 року о 09.30 год., за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї правнучки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, обзивала її нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.
Окрім того, 03 серпня 2026 року о 09.35 год., за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї правнучки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, обзивала її нецензурними словами, шарпала за верхній одяг, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи відповідно до протоколів про адміністративні правопорушеннясерії ВАД № 746731 та серії ВАД № 746732 від 04 серпня 2026 року, де їй було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 28 серпня 2026 року о 10.00 год та 10.30 год., відповідно, у Бучацькому районному суді, про що ОСОБА_1 власноручно проставила підпис у відповідній графі протоколів.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відтак на підставі ст. 268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстава для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. При цьому психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.
Частиною 2 статті 173-2 КУпАП (у редакції Закону України №3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) встановлена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи. 
Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 даного Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
Згідно з ч. 4 ст. 269 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підтверджується зібраними по справі доказами, а саме даними, що містяться в: протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 746731 та серії ВАД № 746732 від 04.08.2026, де у графі протоколів «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно зазначила: «більше так не буду»; протоколі прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) 04 серпня 2026 року; письмових поясненнях ОСОБА_4 від 04.08.2026, в яких така повідомила, що 03.08.2026 близько 09.30 год. її бабуся ОСОБА_1 , 1954 р.н., по місцю спільного проживання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, без будь-яких на те причин, почала обзивати її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , різними нецензурними словами, шарпати за верхній одяг, погрожувати фізичною розправою; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 04.08.2026, в яких вона пояснила, що 03.08.2026 близько 09.00 год. вона повернулася додому у стані алкогольного сп`яніння і в цей час до неї прийшли її правнуки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які почали її щось розпитувати, у відповідь на що вона розізлилась і почала безпричинно обзивати їх, шарпати за верхній одяг та погрожувати фізичними речами; рапорті ст. інспектора-чергового ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Табачака В.І. від 04.08.2026.
За даними характеристики № 244, виданої 12.08.2026 старостою Язловецького старостинського округу О.Курмило, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 на території Язловецького старостинського округу характеризується позитивно. Скарги на неї не поступали. 
За таких обставин вважаю, що в діях  ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
За приписами частини п`ятою статті 283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Програма для кривдника – комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (п.10 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Враховуючи оцінку ризиків вчинення домашнього насильства, вважаю, що відсутня необхідність направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Приймаючи до уваги всі обставини адміністративного правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан, до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу. 
У відповідності до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.
На підставі ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 245, 247, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,- 
ПОСТАНОВИВ:
Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 – 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. судового збору. 
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;витрати на облік зазначених правопорушень (стаття 308 КУпАП).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена через Бучацький районний суд до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя         І.  І.  Тхорик