Справа № 485/1003/26
Провадження №1-кп/485/145/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року  м. Снігурівка 

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
цивільного позивача ОСОБА_7 ,
представника цивільних позивачів ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026150000000283 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого вчителем фізичної культури Баратівської гімназії Горохівської сільської ради, військовозобов"язаного, раніше не судимого, 
за ч.2 ст.286 КК України,
встановив:
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 30 квітня 2026 року, близько 09.50 год., у світлий час доби, за відсутності опадів, керуючи автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, рухаючись по сухій асфальтованій проїжджій частині вулиці Центральної у місті Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, в районі будинку № 147/1 по вищевказаній вулиці здійснив зупинку автомобіля біля лівого краю проїжджої частини відносно напрямку свого руху, з наступною висадкою пасажира ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після висадки пасажира ОСОБА_9 із переднього пасажирського сидіння автомобіля, останній зупинився біля передньої правої частини кузову автомобіля. 
В свою чергу, водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із відповідними змінами та доповненнями, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також те, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від лівого краю проїжджої частини вулиці Центральної у місті Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, із одночасною зміною напрямку руху праворуч, внаслідок чого передньою правою частиною кузову вищевказаного автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який у цей час перебував попереду автомобіля, праворуч у вертикальному положенні та якого він об`єктивно спроможний був виявити. 
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми грудної клітини та живота у вигляді численних переломів ребер, грудини, ушкоджень легень та печінки, які супроводжувалися внутрішньою кровотечою та розвитком травматичного шоку, що обумовило зупинку серцевої діяльності та дихання, зупинку функцій центральної нервової системи, від яких помер у медичному закладі. 
Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що 30.04.2026 року у першій половині дня на власному автомобілі «Renault Master» підвозив ОСОБА_9 до ринку в м. Снігурівка. Автомобіль зупинив поблизу ринку, навпроти магазину «Хороший», лівою стороною до тротуару для зручності висадки пасажира ОСОБА_9 , який перебував на передньому пасажирському сидінні. Після того як ОСОБА_9 вийшов з авто, обвинувачений розпочав рух уперед, не переконавшись у безпечності руху та не спостерігаючи за напрямком руху пішохода. Надалі почув поштовх під колесами автомобіля та негайно зупинився, після чого виявив під транспортним засобом ОСОБА_9 . Залишався на місці події до приїзду бригади екстреної медичної допомоги та працівників поліції. У вчиненому щиро кається, щодо вирішення цивільного позову покладається на розсуд суду.
Крім визнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується дослідженими судом доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 30 квітня 2026 року в дообідній час потерпіла ОСОБА_6 зі слів знайомої дізналася, що її чоловік, ОСОБА_9 , потрапив у дорожньо-транспортну пригоду біля місцевого ринку. Негайно прибувши на місце події (напроти магазину «Хороший»), потерпіла побачила чоловіка в кареті швидкої медичної допомоги без ознак життя. ОСОБА_9 було доставлено до Снігурівської ЦРЛ, де через 20 хвилин медики констатували його смерть. Потерпіла зазначила, що раптова смерть чоловіка завдала їй тяжких моральних страждань, які вона оцінює у 500 000 гривень. Вказує, що обвинувачений пропонував покрити витрати на поховання, однак вона відмовилася від цих коштів. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та наполягає на призначенні обвинуваченому покарання у вигляді реального позбавлення волі.
За даними інформаційного рапорту старшого інспектора-чергового ВП № 2 Баштанського РВП ОСОБА_10 , за зверненням ОСОБА_4 30.04.2026 року о 10:06 на службу «102» зареєстровано відомості про подію - ДТП. Зокрема повідомлялося, що 30.04.2026 року о 09:50 за адресою: м. Снігурівка, вул. Леніна, поблизу магазину «Хороший», чоловік віком 70 років потрапив під колесо автомобіля «Renault Master», яким керував заявник, після чого потерпілого забрала бригада швидкої медичної допомоги (а. с. 87).
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 30.04.2026, складеного лікарем КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, ОСОБА_4 пройшов огляд 30.04.2026 о 14:15, за результатами якого ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 94).
Обвинувачений ОСОБА_4 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорію В відкрив 22.01.2002 року /а.с.95-96/. 
Враховуючи те, що обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має вік 46 років, не одружений, утриманців немає, працює на посаді вчителя фізичної культури у Баратівській гімназії з початковою школою Горохівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, за місцем роботи характеризується позитивно, як сумлінний, відповідальний, професійно підготовлений працівник, який має добрі ділові та особисті якості, у КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради у лікаря нарколога та психіатра не лікувався, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання немає.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких необережних злочинів, обставини та мотиви його вчинення.
Суд бере до уваги позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, та позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому реального покарання. Ураховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, а також дані про особу обвинуваченого, суд призначає ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Суд переконаний, що саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. 
Підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання згідно ст.75 КК України, є те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому визнавав та щиро покаявся, вживав заходів до відшкодування заподіяної шкоди, має постійне місце роботи, займає посаду вчителя у сільській школі, позитивно характеризується.
Разом з тим, з огляду на незворотні наслідки вчиненого злочину, зумовленого порушенням правил дорожнього руху, суд вважає, що справедливим буде призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та цивільного позивача ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування по 500 грн. моральної шкоди суд задовольняє частково з огляду на таке.
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ч.2 та 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Позивачка ОСОБА_6 є дружиною померлого потерпілого ОСОБА_9 (шлюб зареєстровано 10.09.1983 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, а. с. 83).
Цивільний позивач ОСОБА_7 є сином померлого потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ФП №475171 /а.с.138/.
Судом встановлено, що 30.04.2026 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_9 . Дослідженими у справі доказами підтверджено, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4 . На момент вчинення правопорушення ОСОБА_4 керував автомобілем «Renault Master» в особистих справах.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у звязку з ушкодженням здоровя, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.
Водночас суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. 
З урахуванням вищенаведеного, заявлений позивачами розмір моральної шкоди у сумі по 500 000 грн на кожного відповідає глибині їх душевних страждань, а також засадам розумності, пропорційності та справедливості.
Разом з тим, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 під час ДТП, була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна", що підтверджується полісом № 230188312 /а.с.139-140/. Відповідно до цього полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 500 000 грн. Страхова компанія ПАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" відшкодувала ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 97 250,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди /а.с.142, 143/. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував ОСОБА_12 50 000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди, що підтверджується розпискою /а.с.141/.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент вчинення ДТП) потерпіла особа - фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка має право на відшкодування такої шкоди відповідно до цього Закону.
Статтею 18 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент вчинення ДТП) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Верховний Суд у постанові від 13 січня 2025 року у справі № 137/1421/23 зазначив, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
З урахуванням вищезазначеного, з ОСОБА_4 на користь позивачів підлягає стягненню різниця між заявленим розміром моральної шкоди та сплаченим відшкодуванням. Розрахунок відшкодування є наступним: на користь ОСОБА_6 : 500 000,00 грн. - 97 250,00 грн. = 402 750,00 грн.; на користь ОСОБА_7 : 500 000,00 грн. - 97 250,00 грн. - 50 000,00 грн. = 352 750,00 грн.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальній сумі 12 824,28 грн., а саме за проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_3 , № 2070-34-26 від 13 травня 2026 року вартістю 4 580,10 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи № 2069-34-26 від 13 травня 2026 року вартістю 4 580,10 грн.; судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин і механізму ДТП № 2163-34-26 від 19 травня 2026 року вартістю 3664,08 грн. /а.с.110-115/.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За даними копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , власником транспортного засобу «Renault Master» є ОСОБА_13 /а.с.95-96/.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не є власником вказаного автомобіля «Renault Master» (н.з. НОМЕР_1 ), підстави для звернення стягнення на це майно чи його конфіскації відсутні. З огляду на це, арешт, накладений на зазначений автомобіль ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2026 року у справі № 490/3972/26, підлягає скасуванню, а майно - поверненню його законному власникові ОСОБА_13 .
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді нічного домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили. (Запобіжний захід обраний ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2026 року у справі № 490/3972/26, неодноразово продовжувався та діє до 23 вересня 2026 року (а. с. 63-66, 72-73, 131-132)).
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.368, 370, 374 , 615 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 402 750,00 грн (чотириста дві тисячі сімсот п`ятдесят грн 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 352 750,00 грн (триста п`ятдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят грн 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави 12 824,28 грн (дванадцять тисяч вісімсот двадцять чотири грн 28 коп.) витрат на залучення експерта.
Скасувати арешт, накладений на транспортний засіб - автомобіль марки «Renault Master» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 23:00 години до 06:00 години наступного дня, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (прибувати за всіма викликами прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання, місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну) - продовжити до набрання вироком законної сили.
Речові докази:
автомобіль марки «Renault Master» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який зберігається на спецмайданчику ВП № 2 Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області (м. Снігурівка, вул. Суворова, 13) - повернути власнику ОСОБА_13 ; шапку ОСОБА_9 (сейф-пакет HYQ 0156229), передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області - знищити; флеш-карту 32 GB з відеофайлом «снигиревка_ch1_main_20260430095251_20260430095847», долучену до матеріалів кримінального провадження № 12026150000000283 (зберігаються в Миколаївській обласній прокуратурі)- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя:        ОСОБА_1