Номер провадження: 22-ц/813/493/26 
Справа № 521/25031/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., 
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача Мельниченко В.В., 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» – не з`явились,
переглянувши справу №521/25031/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року у складі судді Михайлюка О.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 02 листопада 2023 року до суду з вищеназваним позовом до відповідачів ОСОБА_3 та управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, вказала, що їй на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; у квартирі понад 50 років проживає її родина; у дворі будинку АДРЕСА_2 з давніх-давен був дворовий туалет, яким користувалися мешканці будинку. Проте, у 2018 році дворовий туалет став підсобним приміщенням (сараєм), щодо якого між КП «ЖКС «Черьомушки» та ОСОБА_4 (мамою відповідача ОСОБА_3 ) було укладено договір від 17 травня 2017 року на оплатне користування. За змістом наданої на запит відповіді КП «ЖКС «Черьомушки» у будинку всі квартири забезпечені каналізацією, необхідності використання дворового туалету немає. Договір користування підсобним приміщенням (сараєм) було оскаржено у судовому порядку, однак у зв`язку з розірванням договору позов ухвалою суду від 21 лютого 2019 року залишено без розгляду. 
ОСОБА_3 25 лютого 2021 року звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди; за змістом позову приміщення колишнього туалету як таке, що тривалий час не використовувалось за призначенням, було передано по договору у користування матері ОСОБА_4 як підсобне приміщення для зберігання речей; при реконструкції аварійної квартири АДРЕСА_3 вказане приміщення площею 10,2 кв.м включено до складу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , на квартиру після її реконструкції зареєстровано право власності.
Позивач ОСОБА_1 зазначила, що станом на 25 лютого 2016 року на підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 як таку, що мала загальну площу 51,9 кв.м, житлову площу 25,4 кв.м. Реконструкція квартири АДРЕСА_3 як і реєстрація права власності на реконструйовану квартиру зі збільшенням загальної площі до 82,5 кв.м в тому числі за рахунок безпідставно набутого дворового туалету проведена незаконно. 
Позивач ОСОБА_1 просила:
визнати протиправним та скасувати рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 березня 2018 року №40339837, яким було внесено зміни про збільшення загальної та житлової площі квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , за ОСОБА_3 ;
зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні дворовим туалетом (т.1 а.с.2-10). 
Ухвалою судді Малиновського районного суд м. Одеси від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.176).
Відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 позов не визнала, подала відзив на позов та заяву про застосування позовної давності. Вказала, що 27 липня 2018 року ОСОБА_1 зверталась до КП «ЖКС «Черьомушки» з заявою передати їй у користування для зберігання речей підсобне приміщення (бувший дворовий туалет) площею 18 кв.м після спливу строку дії договору про передання приміщення у користування ОСОБА_4 , однак ОСОБА_1 було відмовлено. У період з 16 березня по 07 квітня 2019 року родичка ОСОБА_1 та інші мешканці зруйнували приміщення площею 10,2 кв.м, яке належало на праві власності ОСОБА_3 , про що ОСОБА_1 було достовірно відомо. З приводу руйнування приміщення ОСОБА_3 зверталась до поліції та суду. Для захисту порушеного, як вважає ОСОБА_1 , права на користування спірним приміщенням ОСОБА_1 вперше звернулась до суду у грудні 2021 року, проте позов було повернуто. Звернення з позовом у даній справі мало місце після ухвалення судом рішення від 14 червня 2023 року у справі №521/2933/21 про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 грошових коштів на відшкодування завданої руйнуванням нерухомого майна майнової на моральної шкоди. Оскільки позивач ОСОБА_1 вважає, що її право порушено 27 липня 2018 року, то звернення до суду з позовом 2 листопада 2023 року є зверненням після спливу строку позовної давності. По суті вимог відповідач ОСОБА_3 зазначила, що Генеральний план домоволодіння АДРЕСА_2 за 1947 рік містить позначення під літ. «Е» «уборная», тобто той самий дворовий туалет, проте вже у 1951 році на генеральному плані туалет відсутній, він став нежитловим приміщенням. ОСОБА_3 цільове призначення приміщення не змінювала. Позивач просить скасувати рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 березня 2018 року №40339837, яким внесено зміни про збільшення площі квартири АДРЕСА_3 , проте не зрозуміло, яким чином реконструкція квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 , стосується ОСОБА_1 . Реконструкція аварійної квартири АДРЕСА_3 не передбачала втручання в огороджувальні та несучі конструкції систем загального користування двору, тому не потребувала оформлення дозвільних документів на виконання будівельних робіт. Відповідач вказала, що є власником квартири АДРЕСА_3 та співвласником квартири АДРЕСА_5 , де проживає її матір ОСОБА_4 та яку було укладено договір на користування нежитловим приміщенням (бувшим туалетом) площею близько 18 кв.м, однак фактичною площею 10,2 кв.м (на момент укладення договору площа приміщення вимірювалась формально, інвентаризацію приміщень ЖКС не проводив). Вказаним приміщенням ОСОБА_3 та її сім`я користувались для зберігання речей багато років до укладення договору, підтримували у належному стані, ніяких претензій від мешканців будинку не було (т.1 а.с.183-185, 195-201).
Відповідач управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради позов не визнав, пославшись на те, що є неналежним відповідачем (т.1 а.с.189-192).
11 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала заяву про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог до управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (т.2 а.с.8-9).
11 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (т.2 а.с.20-22).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (т.2 а.с.133).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року (описку виправлено ухвалою від 09 квітня 2024 року) закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.2 а.с.157).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року позов задоволено; 
визнано протиправним та скасовано рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 березня 2018 року №40339837, яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни про збільшення загальної житлової площі квартири АДРЕСА_6 , за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); 
зобов`язано ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) перешкод у користуванні дворовим туалетом – підсобним приміщенням загальною площею 10,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.177-181).
Висновок суду мотивовано тим, що згідно рішення державного реєстратора від 27 березня 2018 року №40339837 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 82,5 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м, що була збільшена у площі в тому числі за рахунок реєстрації права власності на підсобне приміщення загальною площею 10,2 кв.м, що розташовувалось навпроти квартири ОСОБА_3 та колись було дворовим туалетом. ОСОБА_3 не набуто право власності на реконструйовану квартиру, так як в управлінні ДАБК Одеської міської ради не має відомостей щодо подання декларації на вчинення будівельних робіт. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення державного реєстратора підлягає скасуванню у разі визнання не дійсними чи скасування рішенням суду документів, що стали підставою для проведення державної реєстрації. Підсобне приміщення (дворовий туалет) ОСОБА_3 не передавалось у користування чи у власність. З огляду на зазначене ОСОБА_3 у порушення вимог закону не подано належного та відповідного до правил реєстрації обсягу документів, що необхідний для вчинення реєстраційних дій. Відповідач не надала доказів щодо відсутності з її боку порушень, саме лише посилання на наявність реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомості та технічний паспорт не є спростуванням обставин позову та не свідчить про відсутність порушень. У відповідача відсутня першочергова документація на проведення реконструкції, нею не підтверджено доказами передання у користування чи у власність підсобного приміщення дворового туалету з комунальної власності у приватну. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.189-197).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Докази порушення прав ОСОБА_1 відсутні. Починаючи з 2021 року ОСОБА_1 у четвертий раз звернулась до суду з позовом про захист порушених прав на користування спільним, на її думку, приміщенням, яке колись було дворовим туалетом. Приміщення площею 10,2 кв.м було зруйновано у період з 16 березня по 07 квітня 2019 року родичкою ОСОБА_1 та іншими мешканцями будинку та на даний час перебуває в аварійному стані, що встановлено судовим рішенням у справі №521/2933/21. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Посилання суду на статтю 391 ЦК України щодо ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 ніколи не була власником підсобного приміщення площею 10,2 кв.м. Предмет позову відсутній, так як у будинку АДРЕСА_2 відсутній дворовий туалет. Реконструкція квартири, що належить ОСОБА_3 та перебувала в аварійному стані, прав ОСОБА_1 не порушує. Роботи з реконструкції квартири не потребували оформлення дозвільних документів, так як не передбачали втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. У дворі будинку ніколи не було і не має приміщень загального користування, кожен з власників квартир самостійно за власні кошти ремонтує, користується та зберігає речі у певному нежитловому приміщенні. 23 квітня 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , іншим мешканцям будинку АДРЕСА_2 надійшли приписи про надання правовстановлюючих документів на сараї (підсобні приміщення), після надання таких документів нараховувались комунальні послуги. За інформацією КП «ЖКС «Черьомушки» у будинку АДРЕСА_2 всі квартири каналізовані, необхідності у використанні дворового туалету немає. Позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про внесення змін до державної реєстрації прав на нерухоме майно ОСОБА_3 жодним чином не відновить право, яке ОСОБА_1 не належить і ніколи не належало. ОСОБА_1 ніколи не володіла і не користувалась приміщенням, яке використовувалось ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як підсобне (сарай) для зберігання своїх речей. В апеляційній скарзі заявлено про строк позовної давності та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн., на проведення експертизи в сумі 14000,00 грн.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 заперечила щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Право ОСОБА_1 порушено, так як реконструкцію квартири зі збільшенням площі проведено без належних правових підстав та дозволів; ОСОБА_3 було привласнено спільне майно – дворовий туалет, який по документам значиться як підсобне приміщення. Витрати на правничу допомогу не підтверджені, докази про понесення витрат на проведення експертизи не подані до суду першої інстанції (т.2 а.с.220-222).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги частково, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне. 
ОСОБА_1 є власником квартири загальною площею 39,6 кв.м, житловою площею 15,10 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М. 11 червня 1997 року (т.1 а.с.17).
ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контри Мельник Л.В. 19 лютого 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-127, набула у власність квартиру загальною площею 51,9 кв.м, житловою площею 25,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Право приватної власності ОСОБА_3 на квартиру на підставі вказаного договору купівлі-продажу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Мельник Л.В. як державним реєстратором зареєстровано 19 лютого 2016 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61155251101 (т.1 а.с.46-47, 50, 111).
Згідно технічного паспорту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 24 травня 2006 року, квартира має загальну площу 51,9 кв.м, житлову площу 25,4 кв.м, підсобну площу 26,5 кв.м (житлова кімната 12,9 кв.м, житлова кімната 12,5 кв.м, санвузол 3,9 кв.м, коридор 4,7 кв.м, коридор 4,1 кв.м., веранда 13,8 кв.м) (т.1 а.с.56-57). 
Згідно технічного паспорту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , виготовленого ТОВ «Бюро Консалт сервіс» 22 березня 2018 року, квартира має загальну площу 82,5 кв.м, житлову площу 28,9 кв.м, підсобну площу 53,6 кв.м (житлова кімната 12,5 кв.м, житлова кімната 16,4 кв.м, кухня 13,2 кв.м, туалет (санвузол) 3,6 кв.м, коридор 4,8 кв.м, коридор 4,0 кв.м, гардеробна 4,5 кв.м, підсобне 13,3 кв.м, підсобне 10,2 кв.м) (т.1 а.с.80-81).
Згідно Довідки №4303-18 від 22 березня 2018 року ТОВ «Бюро Консалт сервіс» під час проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що загальна площа квартири АДРЕСА_3 складає 82,5 кв.м, житлова площа 28,9 кв.м; збільшення загальної та житлової площі відбулося за рахунок виконання робіт, які згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773, не належить до самочинного будівництва (т.1 а.с.82).
Рішенням про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №40339837 від 27 березня 2028 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Щеплоцької Х.Б. комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» за результатами розгляду заяви від 27 березня 2018 року ОСОБА_3 вирішено внести зміни до запису розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 61155251101 (т.1 а.с.115).
27 березня 2018 року державним реєстратором Щеплоцькою Х.Б. комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» сформовано Витяг №118651282 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61155251101) загальною площею 82,5 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 (номер об`єкта в РПВН 12555816) зареєстрована на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2-127, виданого 19 лютого 2016 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В.; довідки, серія та номер 4303-18, виданої 22 березня 2018 року ТОВ «Бюро Консалт сервіс»; технічного паспорту, серія та номер б/н, виданого 22 березня 2018 року ТОВ «Бюро Консалт сервіс»; номер запису про право власності: 13427864; дата, час державної реєстрації: 19.02.2016 15:19:40; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28440120 від 25.02.2016 12:35:48, ОСОБА_8 , Сьома одеська державна нотаріальна контора, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область (т.1 а.с.119). 
За інформацією №492 від 31 травня 2018 року КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 19 травня 2017 року №211/01-06 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться в управлінні КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки». Будинок АДРЕСА_2 та всі підсобні приміщення передані на баланс відповідно до розпорядження Одеського міського голови від 28 січня 2003 року №97-01р. Всі квартири у будинку АДРЕСА_2 каналізовані, необхідності у використанні дворового туалету немає (т.1 а.с.28).
Згідно Довідки №621 від 13 листопада 2023 року КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» відповідно до даних обліку підприємства дворового туалету в дворі будинку АДРЕСА_2 не має; по будинку АДРЕСА_2 послуга очистки дворового туалету чи приямку не надається (т.1 а.с.203).
Згідно Договору №248 від 17 травня 2017 року, укладеного між КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» та ОСОБА_4 , підсобне приміщення (сарай) площею 18 кв.м передано в оплате строкове користування; договір користування підсобним приміщенням розірвано, нарахування зняті з 01 листопада 2018 року (т.1 а.с.26, 27, 29).
27 липня 2018 року ОСОБА_1 зверталася до КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» з заявою про надання їй у користування підсобного приміщення (колишнього туалету) площею 18 кв.м для використання під сарай для зберігання майна; договір не укладено (т.1 а.с.204).
У справі №521/2933/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої руйнуванням підсобного приміщення площею 10,2 кв.м (приміщення ОСОБА_3 під час ремонту квартири АДРЕСА_3 було також відремонтовано із встановленням дверей, виготовлено новий технічний паспорт на квартиру, де приміщення площею 10,2 кв.м вказано як підсобне, за приміщення разом з квартирою сплачується СДПТ), Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення від 16 червня 2023 року, змінене постановою Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року (ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2024 року у відкритті касаційного провадження відмовлено), яким, зокрема, присуджено на користь ОСОБА_3 відшкодування завданої руйнуванням підсобного приміщення площею 10,2 кв.м майнової та моральної шкоди (т.1 а.с.208-217, 218-234).
Із аналізу доказів у справі вбачається, що приміщення площею 10,2 кв.м є приміщенням, яке знаходиться на місці колишнього дворового туалету; існування дворового туалету в будинку АДРЕСА_2 підтверджено технічною документацією будинку 1947 року; потому після проведення водопроводу та каналізації до кожної з квартир потреба у використанні дворового туалету відпала і це приміщення використовувалось мешканцями будинку під складування речей як сарай. Після передання будинку на баланс КП «ЖКС «Черьомушки» з мешканцями будинку АДРЕСА_2 укладено договори на користування підсобними приміщеннями (сараями), зокрема, з ОСОБА_4 (мати ОСОБА_11 ) у 2017 році було укладено строковий договір на оплате користування підсобним приміщенням (сараєм) площею 18 кв.м.
Отже, у дворі будинку АДРЕСА_2 із середини минулого століття відсутній як такий дворовий туалет, його колишнє приміщення десятиліттями використовувалось як підсобне приміщення (сарай); з 2017 року приміщення на підставі договору з балансоутримувачем будинку перебувало у платному строковому користуванні ОСОБА_4 ; з реконструкцією квартири АДРЕСА_6 приміщення перебудовано та площею 10,2 кв.м як окремо розташоване включено до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 з послідуючим внесенням змін у правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_3 (входить у склад приміщень квартири АДРЕСА_3 як підсобне приміщення), що перебуває у власності ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_7 ; ОСОБА_11 є власником квартири АДРЕСА_3 ; дворовий туалет як такий у дворі будинку АДРЕСА_2 відсутній із середини минулого століття; дворовий туалет у дворі будинку АДРЕСА_2 не обліковується балансоутримувачем КП «ЖКС «Черьомушки»; ОСОБА_1 ніколи не мала у користуванні приміщення колишнього дворового туалету та, відповідно, не користувалась таким як підсобним приміщення; балансоутримувач будинку №14 КП «ЖКС «Черьомушки» розпорядився спірним приміщенням шляхом передання такого як підсобного приміщення у платне користування ОСОБА_4 (матері ОСОБА_11 ). 
Дотримання / не дотримання законодавства при реконструкції квартири АДРЕСА_3 та реєстрації права власності на квартиру збільшеної площі є компетенцією уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування, які за наявності порушень реагують як у позасудовому так і у судовому порядку. 
ОСОБА_1 як власник квартири АДРЕСА_7 не довела, що реконструкція квартири АДРЕСА_3 порушила її право власності на квартиру АДРЕСА_7 .
ОСОБА_1 як власник квартири АДРЕСА_7 не мала у користуванні приміщення для використання як підсобного, що розташовувалось на місці колишнього дворового туалету.
За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про внесення змін до державного реєстру щодо належного відповідачу нерухомого майна, площа якого змінилася; про зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу у користуванні дворовим туалетом, якого фактично не має, рівно як і у користуванні підсобним приміщенням, яке позивачу ніколи не передавалось у користування. 
Щодо застосування позовної давності.
Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимогу, і факт його порушення або оспорювання. Якщо під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. Крім того, до вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов) позовна давність не застосовується.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовляється за безпідставністю матеріально-правової вимоги, а не за наслідками спливу позовної давності. 
Витрати ОСОБА_3 на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 2167,50 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 28 травня 2026 року апеляційний суд закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами; надав відповідачу та її представнику, які з`явилася в зал судового засідання, можливість виступити у судових дебатах та перейшов до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження. З огляду на складність справи, навантаження тощо ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 23 червня 2026 року, потому через відпустки суддів та навантаження відкладено на 20 липня 2026 року, потому на 28 липня 2026 року.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року – скасувати. 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні приміщенням – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 2167 грн. 50 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 28 липня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.О.Погорєлова 

Є.С.Сєвєрова