Справа № 307/3356/26
Провадження № 2-а/307/48/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року       м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді – Чопик В.В., при секретарі – Рішко О.Т., за участю представника позивача Молот Є.О., представника відповідача Фекете Й.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні ( в режимі відео конференції) в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , від імені якого представник –адвокат Молот Є.О., до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , де третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник –адвокат Молот Є.О., звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № R696230 від 16.08.2026 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 85000 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що не пройшов (відмовся від проходження) ВЛК. Повідомлення до Національної поліції про доставку ОСОБА_1 до ТЦК та СП було направлено 12.09.2025 року.
Позивач не заперечує факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення, однак вважає, що на момент винесення оскаржуваної постанови закінчився, передбачений ст.. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.
Позивач посилається на те, що повідомлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено 12.09.2025 року, а тому саме з цієї дати відповідачу стало відомо про порушення.
На думку позивача, тримісячний строк, передбачений ст.. 38 КУ пАП закінчився 12.12.2025 року.
Тому просить суд скасувати постанову № R696230 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 16.08.2026 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , якою його ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. 00 коп, а провадження в справі закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Витрати зі сплати судового збору у розмірі 532 грн. 48 коп. та за надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн. покласти на відповідача. 
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки позивач добровільно подав заяву через мобільний застосунок «Резер+», де зазначив, що не оспорює допущене ним адміністративне правопорушення та погодився на притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Тому представник просить відмовити в позові.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд розгляну справу у його відсутності. 
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 серпня 2026 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Судом встановлено, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № R696230 від 16.08.2026 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 85000 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що не пройшов (відмовся від проходження) ВЛК. 
Повідомлення до Національної поліції про доставку ОСОБА_1 до ТЦК та СП було направлено 12.09.2025 року.
13.08.2026 року позивачем подано до ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву в якій зазначено, що повідомляє про допущене порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, що не пройшов ( відмовся проходити) ВЛК. Факи вчинення адміністративного правопорушенням, передбаченого ст..210-КУпАП визнає та дає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.
Законом України №3696-ІХ від 09 травня 2024 року ст.. 38 КУпАП доповнено спеціальною нормою щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст..ст. 210 та 201-1 КУпАП.
Відповідно до ст.. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливій період правопорушень, передбачених ст..210, 201-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня йо виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Згідно п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адмінстартивне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.. 38 цього Кодексу.
Як встановлено судом 12 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено повідомлення до органів Національної поліції щодо доставляння ОСОБА_1 .
Сам факт такого звернення свідчить про те, що на момент такого звернення ІНФОРМАЦІЯ_7 вже було відомі як сама обставина не виконання позивачем відповідного обов`язку, так і особа , яка його не виконала. 
Тому суд вважає, що не пізніше 12 вересня 2025 року відповідачем було виявлено правопорушення, яке надалі стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відтак від цієї дати підлягає обчисленню передбачений ст.. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.
Отже, такий строк закінчився у грудні 2025 року.
Натомість оскаржувану постанову винесено 16 серпня2026 року, тобто приблизно через одинадцять місяців після документального підтвердженого виявлення відповідачем відповідного порушення та очевидно поза межами тримісячного строку, встановленого ст..38 КУпАП.

Також, суд враховує доводи позивача стосовно закінчення максимального допустимого однорічного строку з дня вчинення правопорушення.
Законом України від 12 лютого 2025 року №4235-ІХ було встановлено, що громадяни віком від 25-до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності відповідним Законом, крім осіб, визнаних у встановленому порядку особами з інвалідністю. Зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Такі громадяни були зобов`язані самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання на правлення на ВЛК.
Отже, після закінчення 5 червня 2025 року настали правові наслідки невиконання встановленого законом обов`язку. 
Позивач у зазначений строк відповідного обов`язку не виконав, через електронний кабінет 13 серпня 2026 року подав заяву, якою визнав порушення та погодився на розгляд справи у встановленому законом порядку.
Оскаржувана постанова винесена 16 серпня 2026 року, тобто після закінчення граничного річного строку.
Саме існування в ст.. 38 КУпАП річного граничного строку спрямоване на забезпечення принципу правової визначеності.
Таким чином, навіть виходячи з того, що склад адміністративного правопорушення у діях позивача був наявний, адміністративне стягнення за відповідне порушення могло бути накладено не пізніше червня 2026 року.
Отже, за будь-якого із зазначених підходів оскаржувана постанова прийнята після закінчення строку, протягом якого закон допускав накладення адміністративного стягнення.
Разом з цим суд зазначає, що саме по собі визнання вини не відновлює повноваження органу державної влади, яке внаслідок спливу передбаченого законом строку вже не може бути реалізоване.
Тому заява позивача від 13 серпня 2026 року не могла започаткувати новий перебіг річного чи тримісячного строку.
За таких обставин суд доходить висновку, що на момент прийняття оскаржуваної постанови строк накладення адміністративного стягнення закінчився.
Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення – закриттю.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 44, 69, 77, 90, 124, 126, 132, 139, 159, 171, 205, 242, 268, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву – задовольнити частково.
Постанову № R696230 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 16.08.2026 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. 00 коп. – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.. 38 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 532 грн. 48 коп, та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 .
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_3 ., код ЄДРПОУ – НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлено 10.09.2026. 

Суддя: В.В. Чопик