КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/4913/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс», про визнання протиправними та скасування постанови та рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (надалі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - відповідач), у якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білан Юлії Станіславівни від 18.08.2022 року про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 65529112 щодо арешту частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс» (код ЄДРПОУ 24712389);
- визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Ткачової Крістіни Володимирівни як спеціального суб`єкта (державного реєстратора) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64556509 від 19.08.2022 року, яким внесено запис про обтяження № 47647953 до Державного реєстру речових прав на мою частку у статутному капіталі і на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомості за реєстраційним номером 26429935101 (будівлі та споруди за адресою: м. Кропивницький, вул. Геров Маріуполя, года), що належить на праві приватної власності іншій особі, яка не є боржником у ВП 65529112;
- зобов`язати Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити виконавчі дії щодо скасування в Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) заходів примусового виконання, накладених постановою державного виконавця Дарницького ВДВС Білан Ю.С. від 18.08.2022 року у виконавчому провадженні № 65529112, та вчинити виконавчі дії щодо припинення обтяження, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження 47647953 від 19.08.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у Дарницькому відділі державної виконавчої служби в місті Києві перебувало виконавче провадження №65529112 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання вироку суду в частині конфіскації належного йому майна.
Вказує, що постановою державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві Білан Ю.С. від 18.08.2022 накладено арешт на належну йому частку номінальною вартістю 20647,34 грн, що становить 34,15% статутного капіталу ТДВ «Технотранссервіс».
Спірну постанову прийнято державним виконавцем із перевищенням територіальної компетенції, адже його зареєстроване місце проживання, місцезнаходження ТДВ «Технотранссервіс» та відповідного майна на дату її винесення були у місті Кропивницький Кіровоградської області, тобто за межами території, на яку поширювалися повноваження Дарницького ВДВС у місті Києві.
Вважає, що виявивши належну йому частку в статутному капіталі товариства, державний виконавець, повинен був передати виконавче провадження за належністю, а не самостійно накладати арешт на це майнове право.
Крім цього, 19.08.2022 о 21 год 34 хв державний виконавець Дарницького ВДВС у місті Києві Ткачова К.В., діючи як державний реєстратор, на підставі постанови від 18.08.2022 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №64556509 і внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №47647953.
Звертає увагу на те, що таку реєстраційну дію вчинено поза межами встановленого робочого часу. Крім того, у відповідному записі його зазначено особою, майно та права якої обтяжуються, а предметом обтяження визначено належні йому корпоративні права — частку в розмірі 34,15 % статутного капіталу ТДВ «Технотранссервіс». Водночас запис про обтяження внесено до розділу Державного реєстру речових прав, відкритого щодо належного ТДВ «Технотранссервіс» комплексу будівель, а видом обтяження зазначено арешт нерухомого майна.
Зауважує, що постанова від 18.08.2022 не передбачала накладення арешту на нерухоме майно ТДВ «Технотранссервіс», а тому не могла бути підставою для державної реєстрації такого обтяження.
Внаслідок неправомірних дій державних виконавців виникли перешкоди в реалізації його корпоративних прав, а також у здійсненні ТДВ «Технотранссервіс» повноважень власника належного йому нерухомого майна.
Зазначає, що після передачі виконавчого провадження до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому цей орган не вжив належних заходів щодо усунення наслідків, спричинених прийняттям постанови від 18.08.2022 та внесенням запису про обтяження №47647953.
З цих підстав просить позов задовольнити.

21.07.2026 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення ухвали.
30.07.2026 позивачем подано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
05.08.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами статті 287 КАС України з повідомленням (викликом) учасників справи, витребувано у відповідача 2 матеріали виконавчого провадження. Призначено судове засідання на 03.09.2026.

Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористався. Жодних заяв, повідомлень про причини такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило.
Ухвала суду від 05.08.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження була доставлена відповідачу в його електронний кабінет 05.08.2026 о 12 год. 32 хв., що підтверджується довідкою від 06.08.2026, яку долучено до матеріалів справи.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Отже, відповідач вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження у цій справі.
За таких обставин, суд у відповідності до вимог частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав суду витребувані ухвалою від 05.08.2026 докази, однак правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс», подало суду письмові пояснення щодо поданого позову, у яких просило задовольнити позов у повному обсязі. Вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.
Зауважує, що виконавчий документ був пред`явлений не за належним місцем виконання, а тому він підлягав поверненню стягувачу без прийняття до виконання. У зв`язку із цим Дарницький ВДВС у місті Києві не мав територіальної компетенції щодо примусового виконання виконавчого листа та вчинення подальших виконавчих дій.
Зауважує, що ОСОБА_1 не оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2021, однак відсутність у Дарницького ВДВС у місті Києві належної територіальної компетенції на момент відкриття провадження свідчить про протиправність усіх наступних виконавчих дій, зокрема постанови про арешт частки позивача в статутному капіталі ТДВ «Технотранссервіс» та вчинених на її підставі реєстраційних дій.
Наголошує, що відомості про арешт корпоративних прав не могли бути внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як обтяження нерухомості.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому додатково пояснив таке.
Адреса його проживання у місті Києві мала тимчасовий характер, тоді як у виконавчому листі також було зазначено зареєстроване місце проживання боржника у місті Кропивницькому. Втім, державний виконавець Дарницького ВДВС у місті Києві Білан Ю.С. не вчинила передбаченого законом обов`язку щодо встановлення дійсної адреси реєстрації місця проживання боржника на дату прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, а також не направила в подальшому матеріали виконавчого провадження до належного органу державної виконавчої служби. Відтак, спірна постанова про арешт майна боржника винесена з перевищенням повноважень державного виконавця та поза межами його територіальної юрисдикції.
Також зауважив, що вказану постанову про арешт належної йому частки у розмірі 34,15% статутного капіталу ТДВ «Технотранссервіс» державний виконавець винесла після повторного направлення стягувачем виконавчого документа для примусового виконання, самостійно скасувавши при цьому постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, хоча таких повноважень не мала.
Крім того, державний виконавець Дарницького ВДВС у місті Києві Ткачова К.В., діючи як державний реєстратор, на підставі постанови про арешт частки корпоративних прав прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна ТДВ «Технотранссервіс» — юридичної особи, яка не є боржником у даному виконавчому провадженні, чим обмежила можливість здійснення товариством права розпорядження належним йому майном.
Наголосив, що внаслідок наведеного був позбавлений можливості ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, надавати пояснення та оскаржувати дії й рішення державного виконавця, що є порушенням його прав як учасника відповідного виконавчого провадження.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги вважала обгрунтованими, просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково наголосила на порушенні прав Товариства з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс» в результаті помилкового внесення до Державного реєстру речових прав відомостей про арешт частки позивача в статутному капіталі та на даний час перешкоджає здійсненню господарської діяльності.

03.09.2026 ухвалою суду оголошено перерву у судовому засіданні до 15.09.2026, продовжено строк розгляду справи на 20 днів.

14.09.2026 позивач подав суду додаткові письмові пояснення, у яких наполягає на протиправності оскаржуваних рішень та зазначає, що постанова державного виконавця від 18.08.2022 про арешт 34 % частки в статутному капіталі ТДВ «Технотранссервіс» містить недостовірні відомості про обсяг належних йому корпоративних прав, оскільки фактично його частка становить 4,3 %. Вказана постанова порушує право на достовірність відомостей про його майновий стан, право мирного володіння майном та принцип правової визначеності, оскільки одночасно існують два акти щодо одного активу з різним визначенням розміру частки.
Щодо рішення державного реєстратора від 19.08.2022 зазначає, що корпоративні права були неправомірно зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як обтяження нерухомого майна, внаслідок чого арешт фактично поширений на нерухомість ТДВ «Технотранссервіс». 
Стверджує, що це зменшує економічну вартість належної йому частки, створює для нього ризик майбутніх спорів та негативних наслідків, а скасування оскаржуваних актів не буде перешкоджати виконанню вироку, оскільки його частку вже арештовано постановою Подільського ВДВС від 07.12.2023. 

15.09.2026 представник третьої особи також подала суду додаткові пояснення, у яких зазначає, що нерухоме майно Товариства не є предметом стягнення у виконавчому провадженні №65529112, Товариство не є боржником, а постановою державного виконавця від 18.08.2022 арешт накладено виключно на частку позивача у статутному капіталі. Водночас внаслідок реєстраційних дій обтяження фактично поширене на належне Товариству нерухоме майно.

У призначене на 15.09.2026 судове засідання сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Позивач подав суду заяву про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України також подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами.
Частинами 1 та 3 статті 268 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 – 283-2, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Згідно із частиною 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників відповідачів за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши представників сторін по справі, установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2018 у справі №752/18523/13-к, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 368 ( в редакції від 18.04.2013 р), частиною 3 статті 190, частиною 2 статті 200 КК України із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому на праві приватної власності майна в дохід держави. Вирок набрав законної сили 20.10.2020 (т.1 а.с. 71-75).
На виконання зазначеного вироку Голосіївським районним судом міста Києва 23.03.2021 видано виконавчий лист №1-кп/752/16/18 (т.1 а.с. 79).
У виконавчому листі зазначено зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , а також адресу проживання у АДРЕСА_2 .
Вказаний виконавчий лист супровідним листом Голосіївського районного суду міста Києва від 23.03.2021 направлено до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві для примусового виконання (т.1 а.с. 140).
31.03.2021 до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло повідомлення Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
12.05.2021 Голосіївський районний суд міста Києва повторно направив до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві виконавчий лист №1-кп/752/16/18 разом із копіями вироку, ухвали суду, клопотання про арешт майна та іншими матеріалами. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення зазначений пакет документів отримано органом державної виконавчої служби 18.05.2021 (т.1 а.с. 138-139).
Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Білан Ю.С. від 25.05.2021 відкрито виконавче провадження №65529112 з примусового виконання виконавчого листа №1-кп/752/16/18. У постанові адресою боржника зазначено: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 80).
Також, головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Білан Ю.С. 25.05.2021 винесено постанову про арешт усього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 (т.1 а.с. 81).
01.07.2021 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Білан Ю.С. винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №65529112 (т.1 а.с. 176).
У ході виконавчого провадження державним виконавцем вчинялися дії щодо встановлення майна боржника, надсилалися запити до державних органів, установ та банківських установ.
04.07.2022 головним державним виконавцем Білан Ю.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №65529112, згідно якої виконавчий лист №752/18523/13-к від 23.03.2021 повернуто Голосіївському районному суду міста Києва у зв`язку з відсутністю результатів розшуку рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 на території Київської області (т.1 а.с. 189-190).
17.08.2022 начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Зайцем А.М. проведено перевірку виконавчого провадження №65529112 у порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». За результатами перевірки встановлено, що державним виконавцем не в повному обсязі вжито заходів примусового виконання рішення суду. Дії головного державного виконавця Білан Ю.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження №65529112 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статей 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.07.2022 скасовано та зобов`язано державного виконавця у строк до 26.08.2022 вжити заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (т.1 а.с. 193-195).
На виконання постанови начальника відділу 18.08.2022 головним державним виконавцем Білан Ю.С. винесено постанову про скасування процесуального документа, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.07.2022. Після цього примусове виконання виконавчого листа було продовжено. У постанові зазначено підставою її прийняття постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 17.08.2022 (т.1 а.с. 213-214).
У ході подальшого виконання державним виконавцем встановлено наявність у ОСОБА_1 корпоративних прав у Товаристві з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс» (код ЄДРПОУ 24712389), місцезнаходження якого: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 100А.
18.08.2022 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Білан Ю.С. винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №65529112, якою накладено арешт на належні ОСОБА_1 34,15% статутного капіталу ТДВ «Технотранссервіс» (т.1 а.с. 199-200).
19.08.2022 державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Ткачовою К.В., яка діяла як державний реєстратор, на підставі постанови ОСОБА_3 від 18.08.2022 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64556509 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження №47647953.
За відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяження проведено 19.08.2022 о 21:34:05. У відомостях про обтяження поряд із ОСОБА_1 зазначено ТДВ «Технотранссервіс», а обтяження пов`язано з об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 26429935101 - комплексом будівель і споруд за адресою: м. Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 100А (т.1 а.с. 97зв.-98).
Постановою головного державного виконавця Білан Ю.С. від 08.09.2022 виконавче провадження №65529112 передано з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому (т.1 а.с. 82).
20.09.2022 старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Желовніковою Ю.А. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №65529112 до виконання (т. а.с. 83).
З матеріалів справи встановлено, що станом на 07.12.2023 розмір статутного капіталу ТДВ «Технотранссервіс» становив 480000,00 грн, а внесок ОСОБА_1 до статутного капіталу - 20 647,34 грн, що відповідало 4,3 % статутного капіталу товариства (т.1 а.с. 84зв.-85).
Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Желовнікової Ю.А. від 07.12.2023 про опис та арешт майна (коштів) боржника описано та накладено арешт на статутний внесок ОСОБА_1 у ТДВ «Технотранссервіс» у розмірі 20647,34 грн, що становив 4,3% статутного капіталу (т.1 а.с. 93-94).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
Водночас пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною п`ятою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення, а у випадках, установлених законом, - без такої заяви.
Статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
За приписами статті 56 Закону №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна боржника виноситься під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Отже, арешт майна у виконавчому провадженні за своєю правовою природою є забезпечувальним заходом, спрямованим насамперед на збереження майнового стану боржника та недопущення відчуження активу до завершення передбачених законом процедур його оцінки, вилучення чи реалізації.
Стаття 53-1 Закону №1404-VIII передбачає, що особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначаються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Відповідно до частин першої та другої статті 22 вказаного Закону звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів, на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку боржника або майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи, або відповідно до способу позасудового звернення стягнення на частку учасника товариства, що передбачений договором застави частки у статутному капіталі товариства та відповідає позасудовим способам звернення стягнення, встановленим Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
У разі звернення стягнення на частку у статутному капіталі товариства на підставі виконавчого документа виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті.
Особливості виконання вироку в частині конфіскації майна визначені також Кримінально-виконавчим кодексом України.
Відповідно до статті 48 цього Кодексу суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби, за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
При цьому за змістом статті 49 Кримінально-виконавчого кодексу України конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління. 
Отже, належна засудженому частка у статутному капіталі господарського товариства входить до переліку майна, на яке може бути поширене виконання вироку про конфіскацію.
Як встановлено судом, вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2018 у справі №752/18523/13-к, який набрав законної сили 20.10.2020, до ОСОБА_1 застосовано додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому на праві приватної власності майна.
На виконання вироку 23.03.2021 Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №1-кп/752/16/18. У цьому виконавчому документі, поряд з іншими відомостями про боржника, зазначено місце його проживання у місті Києві за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, на дату відкриття виконавчого провадження частина майна позивача, яке підлягало конфіскації за вироком суду, перебувала у місті Києві, у тому числі на зберіганні у ГСУ МВС України.
За таких обставин на час вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання були наявні обставини, які пов`язували місце виконання рішення з містом Києвом як за зазначеним у виконавчому листі місцем проживання боржника, так і за місцезнаходженням частини його майна.
Постановою головного державного виконавця Білан Ю.С. від 25.05.2021 відкрито виконавче провадження №65529112.
Вказана постанова позивачем не оскаржена, у встановленому законом порядку не скасована та не є предметом спору у цій справі.
Суд враховує, що позивач, обгрунтовуючи зявлені позовні вимоги, посилається на неналежність територіальної компетенції Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві. Водночас такі доводи фактично спрямовані на оцінку правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2021, яка є самостійним індивідуальним актом та не є предметом розгляду у цій справі.
04.07.2022 головним державним виконавцем Білан Ю.С. дійсно було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте 17.08.2022 начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві за результатами перевірки виконавчого провадження №65529112 цю постанову скасовано та зобов`язано державного виконавця вжити заходів примусового виконання рішення.
Таким чином, на момент винесення оскаржуваної постанови про арешт від 18.08.2022 постанова про повернення виконавчого документа від 04.07.2022 вже була скасована уповноваженим керівником органу державної виконавчої служби за результатами перевірки дій державного виконавця.
Суд зауважує, що стаття 41 Закону №1404-VIII передбачає відновлення виконавчого провадження у разі скасування постанови про повернення виконавчого документа. Водночас рішення начальника відділу від 17.08.2022, а також наступні рішення і дії державного виконавця, пов`язані з відновленням та продовженням виконавчого провадження, позивачем не оскаржені та предметом судового контролю в межах цієї справи не є.
Факт винесення державним виконавцем 18.08.2022 постанови про скасування процесуального документа, не змінює обставини скасування постанови про повернення виконавчого документа раніше постановою начальника відділу.
Отже, правова підстава для продовження примусового виконання виникла внаслідок рішення начальника відділу від 17.08.2022, а не внаслідок рішення самого виконавця.
Можливі недоліки процедури оформлення відновлення виконавчого провадження могли бути предметом окремого оскарження відповідного рішення чи дії державного виконавця. Проте такі недоліки автоматично не призводять до недійсності всіх наступних виконавчих дій, якщо на час їх вчинення виконавчий документ залишався чинним, постанова про повернення була скасована уповноваженою особою, а виконавче провадження фактично продовжувалося.
Суд також враховує, що постановою начальника відділу від 17.08.2022 державному виконавцю прямо було вказано на необхідність вжити заходів примусового виконання. Вже після цього, 18.08.2022, державним виконавцем виявлено належну позивачу частку у статутному капіталі ТДВ «Технотранссервіс» та винесено постанову про її арешт.
Факт належності позивачу корпоративних прав у цьому товаристві позивачем не заперечується.
З огляду на зміст вироку про конфіскацію всього належного позивачу майна, положення статей 48, 49 Кримінально-виконавчого кодексу України та статей 18, 48, 53-1, 56 Закону №1404-VIII, встановлення належності позивачу частки у статутному капіталі товариства обумовлювало обов`язок державного виконавця вжити заходів щодо збереження такого активу та недопущення його відчуження до завершення виконання вироку.
Той факт, що товариство зареєстроване у місті Кропивницькому, не свідчить про накладення арешту на корпоративні права, які фізично знаходилися поза межами територіальної компетенції виконавця. Оскаржувана постанова спрямована на обмеження розпорядження саме належною боржнику часткою у статутному капіталі, відомості про яку встановлено з державного реєстру, а не на проведення опису чи фактичне вилучення майна товариства за місцем його знаходження.
Тому сама по собі відсутність місцезнаходження ТДВ «Технотранссервіс» у місті Києві не є достатньою підставою для висновку про протиправність постанови про арешт належної позивачу частки, особливо з огляду на чинність постанови про відкриття виконавчого провадження та наявність у державного виконавця обов`язку забезпечити реальне виконання вироку суду.
Подальше зменшення відсоткового співвідношення частки позивача у статутному капіталі товариства внаслідок зміни розміру статутного капіталу також не впливає на оцінку правомірності постанови станом на 18.08.2022. Індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень оцінюється з огляду на юридичні та фактичні обставини, які існували на момент його прийняття.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова була прийнята у межах виконавчого провадження з виконання вироку про конфіскацію майна щодо активу, належність якого позивачу підтверджувалася відомостями державного реєстру, та з метою забезпечення реального виконання судового рішення.
Позивачем не доведено, що на момент прийняття спірної постанови від 18.08.2022 належна йому частка у статутному капіталі ТДВ «Технотранссервіс» не могла бути об`єктом конфіскації або що накладення на неї арешту саме як забезпечувального заходу було заборонено законом.
Також не встановлено, що оскаржуваною постановою державний виконавець наклала арешт безпосередньо на майно ТДВ «Технотранссервіс» як юридичної особи. Предметом постанови є саме корпоративне право позивача як боржника у виконавчому провадженні.
Отже, сукупність наведених обставин не дає суду підстав для висновку про невідповідність постанови головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Білан Ю.С. від 18.08.2022 критеріям правомірності, установленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на викладене у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Білан Ю.С. від 18.08.2022 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №65529112 належить відмовити.
Надаючи оцінку позовній вимозі про визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Ткачової К.В., яка діяла як державний реєстратор, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64556509 від 19.08.2022, яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження №47647953, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас конституційна гарантія судового захисту передбачає захист саме порушеного права, свободи чи охоронюваного законом інтересу особи, яка звернулася до суду.
Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Отже, право на звернення до адміністративного суду та право на одержання судового захисту не є тотожними за змістом. Самого твердження особи про незаконність рішення суб`єкта владних повноважень недостатньо для задоволення позову. Обов`язковою матеріально-правовою передумовою надання судового захисту є встановлення того, що оскаржуваним рішенням реально порушено право, свободу або законний інтерес саме позивача.
Такий підхід узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №1740/1838/18 зазначено, що право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. При цьому, захист прав здійснюється у разі їх порушення, і звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.12.2024 у справі №400/1117/19 також наголошено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень.
Зазначені висновки кореспондують із Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, у якому розкрито зміст поняття «охоронюваний законом інтерес» як самостійного об`єкта судового захисту.
Таким чином, під час вирішення цієї позовної вимоги суд має з`ясувати не лише те, чи відповідає оскаржуване рішення державного реєстратора вимогам законодавства, а насамперед те, яке саме право або законний інтерес позивача порушено цим рішенням та чи призведе його скасування до поновлення такого права або інтересу.
Судом встановлено, що 19.08.2022 державним виконавцем Ткачовою К.В., яка діяла як державний реєстратор, на підставі постанови Білан Ю.С. від 18.08.2022 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64556509 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №47647953.
Із матеріалів справи вбачається, що у відповідному реєстраційному записі серед осіб, майно/права яких обтяжуються, зазначено ОСОБА_1 та ТДВ «Технотранссервіс», а обтяження пов`язано з об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 26429935101 - комплексом будівель і споруд за адресою: м. Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 100А, право власності на який належить ТДВ «Технотранссервіс».
Позивач у позовній заяві обґрунтовує протиправність реєстраційної дії тим, що на підставі постанови про арешт належної йому частки у статутному капіталі державним реєстратором фактично створено обтяження нерухомого майна ТДВ «Технотранссервіс», яке не є боржником у виконавчому провадженні №65529112.
Відповідно до частин першої - третьої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, відповідає за ними усім належним їй майном, а учасник юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи і юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника, крім випадків, встановлених законом та установчими документами.
Наведене свідчить про самостійність майнової сфери юридичної особи та її учасника. Належність особі частки у статутному капіталі товариства не означає належності їй на праві власності відповідної частини кожного окремого об`єкта майна товариства. Учасник товариства є носієм корпоративних прав, тоді як власником майна, переданого товариству або набутого ним у процесі діяльності, є сама юридична особа.
Отже, ОСОБА_1 , будучи учасником ТДВ «Технотранссервіс», не є власником комплексу будівель і споруд за адресою: м. Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 100А, та не набуває речового права на цей об`єкт лише внаслідок володіння часткою у статутному капіталі Товариства.
За таких обставин зареєстроване речове обтяження на належний ТДВ «Технотранссервіс» об`єкт нерухомості безпосередньо стосується права власності саме Товариства як самостійної юридичної особи. Негативними наслідками такої реєстрації є обмеження можливості власника нерухомого майна вчиняти дії щодо розпоряджатися цим об`єктом.
Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок наявності запису №47647953 ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати будь-яке належне йому особисто речове право на зазначений комплекс будівель і споруд.
Вказівка у реєстраційному записі позивача як особи, майно/права якої обтяжуються, також не є достатнім для висновку про наявність порушеного права у межах заявленого способу захисту.
Крім того, постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому від 07.12.2023 у межах виконавчого провадження №65529112 описано та накладено арешт на належний ОСОБА_1 частку у статутному капіталі ТДВ «Технотранссервіс» у сумі 20647,34 грн.
Отже, навіть у разі скасування рішення державного реєстратора від 19.08.2022 належна позивачу частка продовжить перебувати під арештом у межах того самого виконавчого провадження на підставі іншого процесуального документа.
Натомість фактичним наслідком скасування спірного рішення державного реєстратора та припинення відповідного обтяження буде насамперед зміна правового режиму нерухомого майна ТДВ «Технотранссервіс».
Суд враховує, що ТДВ «Технотранссервіс» бере участь у цій справі як третя особа. Однак процесуальна участь Товариства як третьої особи не змінює суб`єктного складу заявленої матеріально-правової вимоги та не надає позивачу повноважень звертатися від власного імені за судовим захистом права власності Товариства, учасником якого він є.
Кодекс адміністративного судочинства України допускає звернення до суду в інтересах інших осіб лише у випадках, прямо визначених законом. Матеріали справи не містять відомостей про наявність у ОСОБА_1 спеціального законного повноваження звертатися до суду від власного імені в інтересах ТДВ «Технотранссервіс» з метою захисту належних Товариству речових прав.
Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Разом з тим наведене не усуває необхідності встановлення факту порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або законних інтересів саме позивача, адже адміністративне судочинство не має на меті здійснення абстрактного контролю законності індивідуальних актів поза зв`язком із захистом конкретного порушеного права.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності реального порушення його прав або законних інтересів рішенням державного реєстратора від 19.08.2022 у тій частині, в якій ним фактично обтяжено нерухоме майно ТДВ «Технотранссервіс».
За таких обставин позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Ткачової К.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64556509 від 19.08.2022 задоволенню не підлягає.
Суд наголошує, що висновок про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги не є висновком про правомірність реєстраційної дії державного реєстратора щодо майна ТДВ «Технотранссервіс». Суд у цій частині виходить із відсутності у позивача порушеного права або законного інтересу, який підлягав би відновленню саме шляхом скасування оскаржуваного рішення.
ТДВ «Технотранссервіс» як власник нерухомого майна є самостійним суб`єктом права і не позбавлене можливості захищати належні йому права у визначеному законом порядку.
Суд відхиляє посилання представника ТДВ «Технотранссервіс» на правові висновки наведені у постановах Верховного суду від 04.05.2022 у справі №916/2100/20 та від 09.11.2023 у справі №640/21138/20, оскільки зазначені постанови не стосуються спірних правовідносин і прийняті за інших обставин справи.
Зокрема, справа №916/2100/20 не була справою за адміністративним позовом боржника до органу державної виконавчої служби чи державного реєстратора. Верховний Суд перевіряв законність виконавчих дій приватного виконавця в межах господарської справи за правилами Господарського процесуального кодексу України.
Також, у справі №916/2100/20 приватний виконавець безпосередньо вніс до постанови про опис та арешт майна боржника конкретний індивідуально визначений об`єкт - напіввагон №56429608, який фактично належав не боржнику ТОВ «Авантаж Інспект», а іншій юридичній особі - ТОВ «Текрос». Саме з огляду на цю обставину Верховний Суд зазначив, що майно, яке перебуває у власності особи, яка не є стороною виконавчого провадження, не може бути описане та арештоване як майно боржника.
Натомість у справі, що розглядається, постановою державного виконавця Білан Ю.С. від 18.08.2022 нерухоме майно ТДВ «Технотранссервіс» взагалі не було описано чи визначено як майно ОСОБА_1 . Предметом цієї постанови є майновий актив самого боржника - належна йому частка у статутному капіталі ТДВ «Технотранссервіс». 
У справі №640/21138/20 предметом спору була постанова про відкриття виконавчого провадження щодо державного підприємства, а матеріально-правовим питанням - застосування встановленого Законом №145-IX мораторію на вчинення виконавчих дій стосовно певних об`єктів державної власності та винятку щодо стягнення грошових коштів.
Жодних питань щодо арешту частки у статутному капіталі, обтяження майна окремої юридичної особи, державної реєстрації речових прав або наявності у боржника суб`єктивного права вимагати скасування обтяження майна третьої особи у справі №640/21138/20 Верховний Суд не вирішував.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити виконавчі дії щодо скасування в Автоматизованій системі виконавчого провадження заходів примусового виконання, накладених постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Білан Ю.С. від 18.08.2022 у виконавчому провадженні №65529112, а також вчинити дії щодо припинення обтяження, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису 47647953 від 19.08.2022, суд зазначає, що така вимога є похідною від вимог про скасування постанови державного виконавця від 18.08.2022 про арешт майна боржника та рішення державного реєстратора від 19.08.2022 за індексним номером 64556509.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України особа вправі звернутися до адміністративного суду за захистом у разі порушення рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень її прав, свобод або законних інтересів. Отже, застосування судом способу захисту у вигляді зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії передбачає встановлення як факту порушення права позивача, так і наявності у відповідного суб`єкта визначеного законом обов`язку вчинити саме ту дію, якої вимагає позивач.
За змістом статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд, зокрема, може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт і зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. Такий спосіб захисту є спрямованим на реальне поновлення порушеного права та не може застосовуватися за відсутності встановленого порушення або коли вчинення запитуваної дії не випливає з повноважень і обов`язків відповідного суб`єкта владних повноважень.
Статтею 18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання у спосіб та в порядку, визначені виконавчим документом і законом. Водночас припинення застосованих заходів примусового виконання та зняття арешту допускаються не довільно, а лише за наявності передбачених Законом №1404-VIII підстав.
Так, обов`язок державного виконавця припинити застосовані заходи примусового виконання або вчинити реєстраційні дії щодо припинення обтяження виникає лише у випадках закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа у випадку, що тягне відповідні наслідки, набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту, скасування постанови про арешт або іншої прямо передбаченої Законом №1404-VIII підстави.
За відсутності скасування постанови про арешт від 18.08.2022, судового рішення про зняття арешту з належної позивачу частки, а також інших визначених Законом №1404-VIII підстав для припинення відповідних заходів примусового виконання, правових підстав для покладення на Подільський відділ державної виконавчої служби обов`язку вчинити заявлені позивачем дії немає.
З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України також відсутні.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.
Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 241 — 246, 250, 287 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс», про визнання протиправними та скасування постанови та рішення, зобов`язання вчинити певні дії — відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або з моменту прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 16 вересня 2026 року.

Повне найменування учасників:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 );
Відповідач 1 - Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 34968768, вул. Костянтина Заслонова, буд. 16, м. Київ, 02099);
Відповідач 2 - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 34977816, вул. Преображенська, буд. 2, м. Кропивницький);
Третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс» (код ЄДРПОУ: 24712389, вул. Героїв Маріуполя 100 А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25004).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК