Справа № 462/3670/25 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І. С 
Провадження № 22-ц/811/3335/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 серпня 2026 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (далі - ТОВ ФК) «АРТЕМІДА-Ф» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №14344544 від 08.11.2023 року у розмірі 17554 грн. 50 коп. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.11.2023 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №14344544, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 5000 грн., який він зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами у строк та в порядку, встановленому кредитним договором, з кінцевим терміном погашення - не пізніше 06.02.2024 року, зі сплатою процентів за кожний день користування кредитом. 
Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання та не здійснив платежі, що передбачені умовами кредитного договору. 
26.03.2024 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу №2603, відповідно до якого ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», включаючи і ОСОБА_1 .
Станом на 21.05.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 17554 грн. 50 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12554 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року у задоволенні позову ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф», просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що правочин вважається правомірним, доки його не визнано недійсним. 
Додає, що відповідач не оспорював договір, тому суд не мав правових підстав ставити під сумнів його дійсність.
Зазначає, що договір підписано одноразовим ідентифікатором (302776), надісланим на номер телефону відповідача, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», відсутність цього ідентифікатора в тексті договору не є порушенням, оскільки закон цього не вимагає. Також відповідач власноручно вказав свої реквізити та підтвердив отримання коштів у договорі.
Вважає, що судом першої інстанції було безпідставно проігноровано докази, які підтверджують факт надання ОСОБА_1 кредиту в розмірі 5000 грн., а саме: квитанцію з платіжної системи FONDY (документ №681038728 від 08.11.2023 року), довідку ТОВ ФК «Елаєнс» про успішне проведення платежу на картку відповідача.
Зауважує, що ці документи є первинними обліковими документами в електронній формі та підтверджують переказ 5000 грн.
Наголошує, що саме відповідач міг надати виписку із свого карткового рахунку, на який було здійснено зарахування коштів згідно умов договору, підтвердивши зарахування чи відсутність зарахування кредитних коштів.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.08.2026 року, є дата складення повного судового рішення - 21.08.2026 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф», звертаючись до суду з даним позовом, в підтвердження заявлених позовних вимог долучила до позовної заяви наступні документи:
кредитний договір №14344544 від 08.11.2023 року, за умовами якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» зобов`язувалося надати грошові кошти позичальнику ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та в порядку, встановлених цим договором;
довідку про ідентифікацію №441/9 від 21.05.2025 року, в якій зазначено, що цією довідкою ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено кредитний договір №14344544 від 08.11.2023 року індентифікований ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», шляхом надання одноразового ідентифікатора 302776, який було відправлено позичальнику 08.11.2023 року о 16:41 на номер телефону НОМЕР_2 ;
довідку ТОВ ФК «Елаєнс» від 01.04.2025 року, яка містить запис про номер операції, дату проведення платежу, призначення платежу, суму платежу;
документ 681038728, який містить запис про дату оплати, відправника, номер замовлення, номер картки, суму платежу, статус платежу та призначення;
фотокопію договору факторингу №2603 від 26.03.2024 року з додатками, згідно умов якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступив ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» право вимоги до боржників за договорами, зазначеними в додатку №1, після підписання реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами та сплати фактором клієнту суми фінансування;
копію платіжної інструкції №1095 від 26.03.2024 року;
розрахунок заборгованості ОСОБА_1 від 21.05.2025 року, згідно якого, станом на 21.05.2025 року за кредитним договором №14344544 від 08.11.2023 року у ОСОБА_1 заборгованість в сумі 17554 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за процентами - 12554 грн. 50 коп.;
детальний розрахунок заборгованості за кредитом;
копію повідомлення №319 від 26.03.2024 року про відступлення права вимоги за кредитним договором №14344544 від 08.11.2023 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС».
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із тих підстав, що позивачем не надано доказів підписання кредитного договору ОСОБА_1 та надання і отримання ним кредиту.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21).
Згідно зі статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - це фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - це будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Колегія суддів звертає увагу, що з наданих ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» доказів на підтвердження факту укладення 08.11.2023 року кредитного договору №14344544 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 , виникають сумніви щодо електронної копії згаданого договору, а саме, що такий підписано позичальником.
На підтвердження факту підписання ОСОБА_1 кредитного договору позивачем надано довідку про ідентифікацію №441/9 від 21.05.2025 року, з якої вбачається, що на номер телефону НОМЕР_2 08.11.2023 року о 16:41 год. було надіслано одноразовий ідентифікатор 302776.
В той же час, враховуючи надані ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» докази, виникають сумніви, чи номер телефону НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять жодних фотокопій документів, за наявності яких можна було б встановити особу, якій надсилався одноразовий ідентифікатор.
Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що після надсилання позичальнику одноразового ідентифікатора з метою підписання кредитного договору, шляхом надання відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), така відповідь була надана.
Судом за допомогою онлайн сервісу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису здійснено перевірку електронного кредитного договору №14344544, наявного в системі «Електронний суд», та встановлено, що такий договір зі сторони ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» було підписано директором - Бурченко О.Б. 08.11.2023 року о 18:42 год., позаяк, відомості про підписання цього договору ОСОБА_1 відсутні.
Суд першої інстанції доречно звернув увагу, що довідка про ідентифікацію свідчить лише про відправку такого на номер телефону з метою використання ідентифікатора для підписання договору, проте, належні докази на підтвердження того, що відповідач ввів даний ідентифікатор для підписання договору, відсутні.
Матеріали справи не містять алгоритму укладення кредитного договору та необхідних відомостей, за наявності яких можна було б вважати, що ОСОБА_1 підписав такий договір, а також належні відомості, за наявності яких можна було б вважати, що кредитні кошти за умови підписання сторонами кредитного договору були перераховані кредитодавцем позичальнику.
Щодо посилань позивача на підтвердження факту перерахування коштів відповідачу, за відсутності умов вважати, що кредитний договір №14344544 від 08.11.2023 року був підписаний ОСОБА_1 , виникають об`єктивні сумніви у необхідності здійснення такої операції.
У довідці від 01.04.2025 року зазначено, що вона видана ТОВ ФК «Елаєнс» ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» на підставі договору №37615055-1_21/08/18 про надання послуг з переказу грошових коштів приймання платежів, укладеного між ТОВ ФК «Елаєнс» та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», та підтверджує успішне проведення платежів у системі.
Разом з тим, зазначений договір до матеріалів справи не долучено, що позбавляє суд можливості встановити обсяг прав та повноважень ТОВ ФК «Елаєнс» щодо надання послуг з переказу коштів та приймання платежів від імені ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», а отже, і правомірність складення самої довідки, як доказу у даній справі. 
Колегія суддів також звертає увагу, що згадана довідка не містить відомостей про картковий рахунок для переказу коштів, в той же час, в такій довідці наявне поле «номер картки».
Щодо долученого позивачем аркуша, на якому зазначено номер документа: 681038728, дата оплати: 08.11.2023 18:42ЕЕТ, відправник БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС, номер замовлення, номер картки: НОМЕР_3 , сума платежу: 5000.00, призначення: кредитні кошти від Cashpoint згідно договору 14344544, то фотокопія такого документу не є беззаперечним фактом надання ОСОБА_1 кредиту ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» на підставі кредитного договору №14344544 від 08.11.2023 року.
У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Водночас, відповідно до пунктів 4.8, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з пунктами 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).
При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними.
Покликання позивача на те, що ОСОБА_1 власноручно вказав свої реквізити та підтвердив отримання коштів у договорі, без належних доказів прийняття останнім пропозиції про укладання (офертою) кредитного договору, та прийняття пропозиції (акцептом) за допомогою одноразового ідентифікатора 302776, є необґрунтованими.
Щодо наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, колегія суддів звертає увагу, що самі по собі такі розрахунки не є безспірним доказом боргу, оскільки такий документ складається одноособово стороною позивача і не є документом, який підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначеного доказу повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Тобто, розрахунок заборгованості, наданий позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за кредитним договором №14344544 від 08.11.2023 року, є суто внутрішнім документом фінансової установи і не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити, чи дійсно ОСОБА_1 отримав кредитні кошти згідно умов кредитного договору.
Оскільки ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» не довело факту прийняття ОСОБА_1 пропозиції (акцептом) укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, підстави для стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 17554 грн. 50 коп. відсутні.
З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи, вимогам закону та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у справах з подібними правовідносинами, зокрема: у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №755/2284/16-ц, постанові від 30 серпня 2022 року у справі №509/2976/19.
При цьому, колегія суддів ураховує, що звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач не надав доказів, які б підтверджували факт отримання позичальником кредитних коштів, зокрема, квитанції, платіжної інструкції, довідок про зарахування коштів на рахунок позичальника, виписки по рахунку тощо.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які позивач подав на підтвердження своїх вимог, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду по суті вирішення даного спору, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» залишити без задоволення. 
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 21 серпня 2026 року.

Головуючий       С.М. Бойко

Судді:         С.М. Копняк

А.В. Ніткевич