ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року 
м. Київ

справа №640/4462/21
адміністративне провадження № К/990/26452/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Шевцової Н.В.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №№640/4462/21
за позовом Департаменту з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до ОСОБА_1 
про припинення права на виконання будівельних робіт та скасування реєстрації декларації,
за касаційною скаргою Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2026 року (колегія у складі: головуючого судді Коротких А.Ю., суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У лютому 2021 року Департамент з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач, Департамент) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просив:
1) припинити право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 29 грудня 2020 року №КВ101201228592;
2) скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 29 грудня 2020 року №КВ101201228592, замовник будівництва - ОСОБА_1 .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
3. Повний текст зазначеного судового рішення був складений 10 вересня 2025 року та його копія доставлена до електронного кабінету Департаменту цього ж дня, що визнається та не заперечується позивачем.
4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент 19 лютого 2026 року через канцелярію Шостого апеляційного адміністративного суду подав апеляційну скаргу (яка була зареєстрована 20 лютого 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення процесуальних норм, просив його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
5. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року на підставі частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційну скаргу Департаменту залишено без руху у зв`язку із її поданням після закінчення строку, установленого статтею 295 КАС України, визнання судом неповажними вказаних у заяві підстав для поновлення цього строку та необхідністю наведення інших (поважних й підтверджених документально) причин його пропуску. Особі, що подала апеляційну скаргу, надано десятиденний з дня вручення копії ухвали строк для усунення її недоліків.
6. На виконання вимог ухвали від 23 лютого 2026 року Департаментом 04 березня 2026 року подано до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій позивач, як на підставу для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, зазначав про те, що 19 вересня 2025 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, ним засобами поштового зв`язку було вперше подано до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року, яка була отримана судом 22 вересня 2025 року, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» (за штрих кодом 0100100639046), роздруківкою трекінгу відстеження поштового відправлення та описом вкладення. 26 січня 2026 року позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою, в якій просив вжити заходи щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року. Проте апеляційний суд у листі від 09 лютого 2026 року повідомив про відсутність у системі «Діловодство спеціалізованого суду» інформації щодо наявності апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року, як і даних про наявність рекомендованого поштового відправлення (за штрих кодом 0100100639046) як такого і його отримання Шостим апеляційним адміністративним судом.
Зважаючи на викладені обставини, Департамент у поданій на усунення недоліків апеляційної скарги заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що повторно звернувся 19 лютого 2026 року з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року до суду апеляційної інстанції упродовж розумного строку, без невиправданих затримок і зайвих зволікань, відразу після отримання інформації суду апеляційної інстанції про ненадходження до суду первинно поданої 19 вересня 2025 року апеляційної скарги позивача. Відтак, заявник вважав, що повторне звернення з апеляційною скаргою поза межами тридцятиденного строку, встановленого частиною першою статті 295 КАС України, обумовлено наявністю об`єктивних і непереборних обставин, які не залежали від позивача, що вказує на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.
7. Ухвалою від 18 травня 2026 року Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою Департаменту, оскільки прийшов до висновку про неповажність наведених позивачем у поданій заяві причин пропуску строку апеляційного оскарження.
8. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржник не навів поважних підстав пропуску строку апеляційного оскарження, а матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від нього характер; обставини ж, на які покликається скаржник у заяві, на переконання суду, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали вчасну реалізацію права на апеляційне оскарження у строк, установлений статтею 295 КАС України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та їх обґрунтування
9. Не погодившись із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2026 року, Департамент звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права й ті ж обставини, що вже наводились ним у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, яка подавалася до апеляційного суду на усунення недоліків апеляційної скарги, просить вказане рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
10. 08 червня 2026 року в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.
11. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями (протокол від 08 червня 2026 року) визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Рибачук А.І., Шевцова Н.В.
12. Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2026 року відкрито касаційне провадження за означеною касаційною скаргою.
13. Відповідач у поданому через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечила, вважаючи їх безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.
14. Також ОСОБА_1 подано до Верховного Суду заяву, у якому остання стверджує, що касаційну скаргу було подано Департаментом на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, адже прийнято у справі незначної складності, тому вважає, що наявні підстави для закриття касаційного провадження.
15. Департамент у запереченні на означене клопотання ОСОБА_1 , яке надійшло до суду 23 червня 2026 року, навівши відповідні мотиви, просив відмовити у задоволенні останнього.
16. Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Позиція Верховного Суду
17. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування апеляційним судом норм процесуального права, виходить з наступного.
18. Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи згідно з пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
19. Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
20. За змістом статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
21. В свою чергу частиною третьою статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
22. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
23 Слід зазначити, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
24. Водночас статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
25. Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
26. Таким чином, Департамент, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд рішення суду, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги, й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.
27. Окрім того, пунктом 2 частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
28. Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
29. Відтак, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
30. Як встановлено судом апеляційної інстанції та вже вказувалось в цій постанові, копія рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року була доставлена до електронного кабінету Департаменту цього ж дня, тобто 10 вересня 2025 року. Проте апеляційну скаргу на вказане рішення суду було подано позивачем лише 19 лютого 2026 року, тобто із значним пропуском (більше, ніж пів року) встановленого частиною першою статті 295 КАС України тридцятиденного строку на апеляційне оскарження. 
31. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху із наданням скаржнику можливості подати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших (поважних та підтверджених документально) причин його пропуску. 
32. Відмовляючи ж у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави, наведені скаржником в надісланій на виконання вимог ухвали заяві для поновлення строку на апеляційне оскарження, є неповажними й не підтверджуються належними і допустимими доказами.
33. Оцінюючи вказані висновки суду апеляційної інстанції в аспекті доводів та аргументів касаційної скарги, Суд зазначає таке.
34. В надісланій на усунення недоліків апеляційної скарги до апеляційного суду заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження Департамент, визнаючи пропуск строку апеляційного оскарження, разом з тим, фактично посилався на ті ж обставини, які вже наводились у поданій 19 лютого 2026 року разом із апеляційною скаргою заяві про поновлення такого строку, оцінка яким була надана в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року.
35. Твердження ж скаржника про подання ним первісної апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в межах строку на апеляційне оскарження й звернення 19 лютого 2026 року з повторною апеляційною скаргою на означене судове рішення упродовж розумного строку, без невиправданих затримок і зайвих зволікань, відразу після отримання інформації суду апеляційної інстанції (лист суду від 09 лютого 2026 року) про ненадходження до суду первинно поданої апеляційної скарги, як цілком правильно зауважено і апеляційним судом, не можна визнати прийнятними й такими, що демонструють добросовісне ставлення позивача (у даному випадку суб`єкта владних повноважень) до реалізації ним свого права на апеляційне оскарження й вжиття усіх можливих та залежних від нього заходів з метою вчасного виконання своїх процесуальних обов`язків.
36. Слід зазначити, що за правилами частини дев`ятої статті 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
37. Разом з тим, судом апеляційної інстанції у цій справі встановлено, що станом на 09 лютого 2026 року в системі «Діловодство спеціалізованого суду» відсутня інформація щодо наявності поданої 19 вересня 2025 року Департаментом та зареєстрованої апеляційним судом апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року, а згідно з даними інтернет-сайту АТ «Укрпошта» (трекінгу відстеження поштового відправлення) отримання поштового відправлення (за штрих кодом 0100100639046) саме Шостим апеляційним адміністративним судом, як його належним одержувачем, також не підтверджується.
38. Більше того, із поданої Департаментом на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року та наявної в матеріалах справи роздруківки трекінгу відстеження поштового відправлення вбачається, що поштове відправлення (за штрих кодом 0100100639046) вручено одержувачу із кодом поштової адреси (поштовим індексом) - «04114», що не відповідає адресі відділення поштового зв`язку, яке обслуговує Шостий апеляційний адміністративний суд та має індекс - « 01010». 
39. Не містять матеріали справи і передбаченого Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, повідомлення про вручення поштового відправлення, яким оператор поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») довів б до відома відправника (Департаменту) чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення (за штрих кодом 0100100639046) та прізвище одержувача (уповноваженої особи апеляційного суду).
40. Отже, надані скаржником докази не підтверджують надсилання ним саме 19 вересня 2025 року до суду апеляційної інстанції, як це передбачено статтею 297 КАС України, апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року, тобто свідченням своєчасної реалізації позивачем свого права на апеляційне оскарження, у тому числі й в контексті частини дев`ятої статті 120 КАС України.
41. Таким чином, варто зазначити, що наведені позивачем обставини не вказують на конкретні, реальні, непереборні і об`єктивно нездоланні фактори та причини, які зумовили (надали змогу) реалізацію Департаментом свого права на звернення до суду із апеляційною скаргою лише 19 лютого 2026 року та підтверджували реальну відсутність можливості у позивача до січня 2026 року (тобто у період із вересня 2025 року по лютий 2026 року) вчинення дій, спрямованих на з`ясування обставин доставки та вручення поштового відправлення із апеляційною скаргою саме Шостому апеляційному адміністративному суду, руху та стану розгляду такої апеляційної скарги.
42. У вказаному аспекті Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно якої сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
43. У рішенні ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року в справі «Тойшлер проти Германії» наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
44. У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain; заява №11681/85) ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони у справі зобов`язані проявляти зацікавленість процесом її розгляду.
45. У зв`язку із цим Суд наголошує, що можливість скаржника ознайомлюватися з провадженням у її справі, станом розгляду її скарги та з тим чи іншим судовим рішенням залежить виключно від бажання такої особи, а тому невчинення таких дій у розумний строк не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із апеляційною скаргою.
46. Підсумовуючи, слід констатувати, що позивачем не наведено й не доведено об`єктивних причин, які дійсно унеможливлювали подання апеляційної скарги у визначений законом строк та були поважними, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
47. Докази існування інших непереборних обставин, які перешкоджали вчасно скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою, також відсутні.
48. Врахувавши наведене вище в сукупності, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов переконання про наявність правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, про що 18 травня 2026 року постановив відповідну ухвалу.
49. Разом з тим, доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні вказаного судового рішення, які б давали підстави для його скасування. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та щодо яких не наведено мотивів щодо їх оцінки.
50. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
51. Відтак, Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів, наведених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги Департаменту.
52. При цьому Суд зазначає, що КАС України чітко визначає випадки, за яких суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження. Виходячи з цього, відповідне клопотання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає як таке, що не містить належного обґрунтування процесуальних підстав для закриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді | С.Г. Стеценко Н.В. Шевцова   А.І. Рибачук