Справа № 740/3405/26 
Провадження № 2/740/2522/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2026 року м. Ніжин    
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором №Z62.21268.004977633 від 01.03.2019 у сумі 15186 грн. 16 коп., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.03.2019 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № Z62.21268.004977633 
Умовами Кредитного договору визначено, що шляхом нанесення власноручного підпису під цим договором Позичальник акцептував публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк» у редакції, чинній на момент його укладення. Текст зазначеного Договору було розміщено на офіційній інтернет-сторінці Банку в розділі «Архів публічних договорів».
Відповідачка підтвердила ознайомлення з усіма умовами кредитного договору, їх зрозумілість та добровільність прийняття, що підтверджується укладенням договору у формі, визначеній чинним законодавством України. 
Згідно з умовами кредитного договору відповідачці було надано кредит у розмірі 14261 грн. під 15.00 % річних із зобов`язанням повернення кредитних коштів та сплати всіх передбачених договором платежів, у тому числі але не виключно процентів за користування кредитом, у строки та в порядку, визначені графіком платежів.
Кредитор належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання, а відповідачка не здійснила повернення отриманих кредитних коштів у строки, визначені договором і графіком щомісячних платежів, а також не сплатила у повному обсязі нараховані відповідно до узгоджених умов договору платежі.
11.12.2025 було укладено договір №11-12/25, відповідно до якого АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № Z62.21268.004977633.
Загальний розмір заборгованості за Договором №Z62.21268.004977633 від 01.03.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25402,84 грн., з яких заборгованість: - за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 10217,29 грн., - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4968,87 грн.
Проте, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 15186,16 грн, з яких заборгованість: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 10217,29 грн., за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4968,87 грн.
Ухвалою судді 02.07.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали подати відзив та роз`яснено сторонам право звернутися до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ст. 6 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.
Станом на час розгляду справи місце проживання відповідачки ОСОБА_1 зареєстроване в АДРЕСА_1 , на яку позивачем згідно вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України надіслано копії позову з додатками, а судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення - копію ухвали про відкриття провадження у справі, який повернутий без вручення. 
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідачкою не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяву щодо розгляду справи із повідомленням сторін, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.
Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні, у зв`язку з чимвідповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без сторін за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін.
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Встановлено, що 01.03.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №Z62.21268.004977633, згідно кого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 14261 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами, згідно з умовами цього договору. Строк кредитування – 36 місяців (а.с. 51зворот-53).
Згідно із п. 1.3, 1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну процентну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5%. Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. 
Пункт 6 договору містить Графік платежів за кредитним договором.
Крім того, відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (а.с 50зворот-51). 
ПАТ «Ідея Банк» виконало зобов`язання за кредитним договором №Z62.21268.004977633, що підтверджується копією меморіального ордеру № 75037 про видачу ОСОБА_1 кредиту в сумі 14261 грн. (а.с. 34).
Випискою з рахунку за період з 01.01.2000 по 11.12.2025 підтверджено, що відповідачкою здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитним договором (а.с 31 зворот-33).
Згідно з довідкою-розрахунком АТ «ІДЕЯ БАНК» станом на 11.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором №Z62.21268.004977633 складає 25402,84 грн., з яких: заборгованість за основним боргом – 10217,29 грн., заборгованість за відсотками 4968,87 грн., заборгованість за комісіями – 10216,68 грн. (а.с.31).
11.12.2025 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (фактор) було укладено договір факторингу № 11-12/25 (а.с. 25 зворот - 28).
Відповідно до Реєстру боржників від 11.12.2025 до Договору факторингу № 11-12/25, АТ «ІДЕЯ БАНК» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №Z62.21268.004977633 у сумі 25402,84 грн (а.с. 53зворот-55)
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № Z62.21268.004977633, проведеним ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», станом на 10.06.2026 ОСОБА_1 заборгованість за договором не погашена і складає 25402,84 грн. (а.с. 30зворот).
Разом з тим, позивач, користуючись своїм диспозитивним правом, заявив позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості у сумі 15186,16 грн., з яких: 10217,29 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 4968,87 грн. – відсотки за користування кредитом
Відповідачка не надала суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов, доказів щодо обставин, які ураховуються при визначенні розміру суми заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням цих процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає доведеним факт невиконання зобов`язань ОСОБА_1 та набуття позивачем права вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором, тому позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Судом встановлено, що позивачем укладено договір з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 (а.с.11-13).
Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 1391 від 01.05.2026 та витягу з акта № 36 про надання юридичної допомоги від 29.05.2026, вартість послуг Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» по супроводу примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 становить 9000 грн. (а.с.8-9).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)».
Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленої суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн., а тому сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачено 2662,40 грн. судового збору, тому вказана сума, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст. 141, 263-265, 272-274,279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, адреса: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, заборгованість за кредитним договором № Z62.21268.004977633 від 01.03.2019 у розмірі 15186 грн. 16 коп., понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., а всього стягнути з неї 20848 (двадцять тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 56 коп.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь