ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
31 серпня 2026 року | м. Тернопіль | Справа № 921/279/26

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.  
за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О. 
розглянув справу
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН"
про стягнення 132 547,35 грн неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта з оренди.
за участі представників:
позивача: Ткач Р.М. довіреність;
відповідача: Свірський Т.В., адвокат. 
Суть справи:
До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" поступила позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН" про стягнення боргу.
Судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на те, що його контрагентом не виконано належним чином умов договору оренди №1369 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.01.2019 в частині повернення орендованого майна, через що йому нараховано неустойку, сума якої заявлена до стягнення у судовому порядку.
Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №б/н (вх.№4041) від 25.05.2026 та додаткових поясненнях №б/н (вх. №5687) від 19.07.2026. Так, зазначає, що на спірні правовідносини поширювалися положення підпункту 4 пункту 1 постанови Кабінету міністрів України № 634 від 27.05.2023, за якими орендар має сплачувати орендну плату у розмірі п`ятдесяти відсотків від суми, визначеної договором. Відтак, при обчисленні суми неустойки на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України підлягав врахуванню саме цей розмір орендної плати (50%). Однак позивачем для обчислення неустойки застосовано розмір орендної плати у повному обсязі (100%), що є безпідставним.
Відповідач також стверджує, що чинним законодавством, а саме ч.6 ст.232 ГК України, обмежено строк нарахування неустойки шестимісячним періодом з моменту настання прострочення виконання зобов`язання, якщо сторони не погодили інше у договорі. Всупереч наведеній законодавчій нормі, позивачем нараховано неустойку поза межами визначеного шестимісячного строку.
Також відповідач вказує, що неустойка, передбачена вказаною нормою, не є грошовим зобов`язанням за договором у формі плати за користування майном, а є мірою відповідальності, яка застосовується до орендаря, що не виконав своєчасно майнове зобов`язання за договором, а відтак до неустойки не може застосовуватися індекс інфляції, який за своєю природою є компенсацією втрат орендаря від знецінення грошових коштів, які орендар має сплачувати з метою виконання грошового зобов`язання (сплата орендної плати) за користуванням майном під час дії договору.
Крім того, Товариство звертає увагу, що неустойка нарахована позивачем до 27.03.2026. Проте, орендована площадка на виконання рішення суду звільнена відповідачем ще 08.01.2026р., що підтверджується відповідними доказами, що додаються, а саме: актом повернення нерухомого майна, листами, адресованими позивачу та балансоутримувачу (Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області), поданою органу державної виконавчої служби заявою про закінчення виконавчого провадження. Приєднані позивачем до позову акти державного виконавця не спростовують факт виконання відповідачем судового рішення саме 08.01.2026, оскільки відсутні будь - які докази того, що зазначені у актах державного виконавця транспортні засоби належать орендарю.
Також, Товариство стверджує, що продовжуючи користуватися предметом оренди після 28.01.2024, останнє керувалося положеннями п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2023р. № 634 . До 17.04.2025 (дата прийняття постанови Верховного Суду у справі № 921/144/24) відповідач використовував предмет оренди, послуговуючись правовим висновком Верховного Суду, викладеним у пункті 62 постанови від 12 квітня 2023 року у cправі № 917/565/22, а тому сума неустойки за період з квітня 2025 (місяць прийняття постанови Верховного Суду у справі № 921/144/24) по січень 2026 (місяць звільнення орендованої площадки) становить 30 904,5 грн.
Викладені обставини, на думку відповідача, вказують на наявність підстав для застосування судом у даній справі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, а саме зменшення розміру заявленої у позові суми неустойки до суми, яка вже сплачена відповідачем в користь позивача в період, після припинення договору оренди, а саме до суми 30 904,5 грн.
Позивач у відповіді на відзив №б/н (вх. №4176) від 29.05.2026 та письмових поясненнях №б/н (вх. №5400) від 09.07.2026 заперечив твердження відповідача. Так, вказує, що положення постанови КМ України №634, регулюють виключно відносини, які пов`язані з правомірним користуванням орендарями державним майном на підставі діючих договорів оренди та тимчасове встановлення плати за таке користування на пільгових умовах для окремих груп орендарів. Натомість, передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України неустойка є мірою відповідальності за неправомірне користування майном після припинення договору оренди. А отже, до таких відносин не можуть застосовуватись ті ж пільгові умови, які законодавець встановлює для осіб, які правомірно користуються майном за чинними договорами найму. Крім того, у Законі України "Про оренду державного та комунального майна" відсутня норма яка надає право юридичним та фізичним особам правомірно використовувати державне майно на підставі правових висновків Верховного Суду. Звертає увагу, що після припинення договору Орендар здійснював платежі до Державного бюджету України по договору загальна сума, яких складає 19 340,36 грн, однак така вже зарахована Орендодавцем в рахунок зменшення суми неустойки.
Також позивач зазначає, що в провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала справа №500/2217/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН" до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.03.2026 №80632846 та постанови про стягнення виконавчого збору від 30.03.2026, винесену в межах виконавчого провадження №80632846.
В мотивувальній частині рішення серед іншого суд зазначив, що у постанові державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2026 у ВП №80055010 вказано, що згідно Акту державного виконавця від 27.03.2026 боржником наказ №291/144/24 від 30.12.2025, що видав Господарський суд Тернопільської області про виселення боржника ТОВ "СТЕН" з орендованого державного нерухомого майна, а саме: площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв.м, що розміщена по вул. Текстильній 30А, м. Тернопіль, - виконано в повному обсязі, що підтверджено підписами сторін у акті державного виконавця. Тобто, лише 27.03.2026, а не 08.01.2026 державним виконавцем зафіксовано факт виконання судового наказу №921/144/24 від 30.12.2025, виданого Господарським судом Тернопільської області, в той час як ВП №80055010 відкрито 23.01.2026.
Представник третьої особи у судове засідання не прибув, однак подав через систему "Електронний суд" заяву №б/н (вх. №6790) від 28.08.2026 про розгляд справи без його участі. Крім того, 11.08.2026 від третьої особи до матеріалів справи надійшли додаткові письмові пояснення №961, у яких, серед іншого, вказано, що ТОВ "СТЕН" виконано постанову суду про виселення та повернуто орендоване майно Балансоутримувачу - Регіональному офісу водних ресурсів у Тернопільській області 27.03.2026, однак примірник Акту повернення після 27.03.2026 Регіональному офісу не надходив.
Справа розглядалась з технічною фіксацією (звукозапис) судового процесу відповідно до ст. 222 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях), як Орендодавцем, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕН", як Орендарем, з другої сторони, укладено Договір оренди №1369 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі – Договір), згідно умов якого (п. 1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: частину площадки з залізобетонним покриттям №14, площею 420, 0 кв. м, інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40 ББФЕРЮ039, розміщеної за адресою: вул. Текстильна, 30 а, м. Тернопіль, що перебуває на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30 листопада 2018 року і становить за незалежною оцінкою 160 500, 00 грн (без ПДВ). 
П. 1.2 Договору сторони визначили, що майно передається в оренду під стоянку автомобілів.
Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання цього Договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.1-2.2 Договору).
Порядок і умови нарахування орендної плати сторони погодили у р. 3 Договору.
Відповідно до п. 5. 1, 5.10, 5.14 Договору Орендар зобов`язався використовувати орендоване майно відповідно до його призначення (мети оренди) та цього Договору. У разі припинення або розірвання Договору, повернути Балансоутримувачу, указаному Орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. За два місяці до закінчення терміну дії Договору проінформувати Орендодавця про свій намір продовжити (припинити) дію Договору. 
Орендодавець зобов`язався передати Орендарю в оренду майно за цим Договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором (п. 7.1 Договору). 
П. 10.1 Договору сторони встановили, що останній укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 29.01.2019 по 28.12.2021 включно.
У разі якщо уповноважений орган управління майном не попередив Орендаря про намір використовувати майно для власних потреб за три місяці до закінчення строку цього Договору, Орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за цим Договором, має право продовжити його на новий строк відповідно до вимог цього Договору. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця цей Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються договором про внесення змін до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 10.4 Договору).
Відповідно до п. 10.6 Договору його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства Орендаря; ліквідації Орендаря юридичної особи; використання орендарем майна всупереч договору або призначенню орендованого майна; передачі орендарем орендованого майна іншій особі; невиконання орендарем п. 3.9 і 5.2 Договору; невиконання орендарем п. 5.8 Договору; орендодавець має право розірвати договір оренди в односторонньому порядку в разу несплати орендної плати протягом трьох місяців підряд.
У разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом 3 (трьох) робочих днів Орендар повертає Балансоутримувачу. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендаря (п. 10.10-10.11 Договору).
Орендоване майно - частина площадки з залізобетонним покриттям №14, площею 420, 0 кв. м, інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40 ББФЕРЮ039, що знаходиться за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль та перебуває на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області (Балансоутримувач) передано Орендарю (відповідачу у справі) згідно з актом приймання-передавання нерухомого майна від 29.01.2019.
17.06.2021, у зв`язку із: набранням 27.12.2019 чинності Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019, введено в дію 01.02.2020, на підставі якого втратив чинність Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №2269-XII від 10.04.1992, яким сторони керувались при укладенні договору; прийняттям Кабінетом Міністрів України 03.06.2020 постанови №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна", якою затверджено Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, який набув чинності 17.06.2020 та постанови №820 від 12.08.2020, якою затверджено Примірний договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, на підставі заяви орендаря між Орендодавцем, Орендарем та Балансоутримувачем укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору оренди №1369 від 29.01.2019 нерухомого майна, що належить до державної власності шляхом викладення його в новій редакції.
Відповідно до п. 12.3 (3) Змінюваних умов Договору оренди останній діє до 28.01.2024 включно.
Згідно з п. 2.1 р. ІІ Незмінюваних умов Договору оренди "Умови передачі орендованого майна Орендарю" Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. 
Акт приймання-передачі майна підписаний 29.01.2019.
Акт приймання-передачі підписується між Орендарем і Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.
Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному вебсайті.
П. 4.1 р. ІІ Незмінюваних умов договору передбачено, що у разі припинення договору Орендар зобов`язаний:
звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;
сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті поверхня майна з оренди, пенею (за наявності), сплатити Балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди;
відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.
П. 4.2 р. ІІ Незмінюваних умов правочину визначено, що протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору Балансоутримувач зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю в акті повернення з оренди орендованого майна. Балансоутримувач складає акт повернення з оренди орендованого майна у трьох оригінальних примірниках і надає підписані Балансоутримувачем примірники Орендарю.
Орендар зобов`язаний:
підписати три примірника акта повернення з оренди орендованого майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від Балансоутримувача і одночасно повернути Балансроутримувачу дів примірника підписаних Орендарем актів разом із ключами від об`єкта оренди (у разі коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами);
звільнити майно одночасно із поверненням підписаних Орендарем актів.
Не пізніше ніж на четвертий робочий день після припинення договору Балансоутримувач зобов`язаний надати Орендодавцю примірник підписаного акта повернення з оренди орендованого майна або письмово повідомити Орендодавцю про відмову від підписання акта та/або створення перешкод Орендарем у доступі до орендованого майна з метою його огляду, та/або про неповернення підписаних орендарем примірників акта.
Відповідно до п. 4.3 р. ІІ Незмінюваних умов договору майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Балансоутримувачем та Орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.
Якщо Орендар не повертає майно після отримання від Балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого майна, Орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення цього договору (п.4.4.).
Згідно з п. 12.4 р. ІІ Незмінюваних умов укладеного правочину продовження цього договору здійснюється з врахуванням вимог, встановлених статтею 18 Закону та Порядком.
Орендар, який бажає продовжити цей договір на новий строк, повинен звернутись до Орендодавця за три місяці до закінчення строку дії договору із заявою.
Відповідно до пункту 9.1 (4), 16 Змінюваних умов та пункту 3.2 Незмінюваних умов договору місячна орендна плата без ПДВ становить 1 876,05 грн (базовий місяць травень 2021 року). Співвідношення розподілу орендної плати становить 50% Балансоутримувачу та 50% Орендодавцю. Орендна плата за другий і кожен наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Підпунктами 12.6.1, 12.6.1.1 п. 12.6 р. ІІ Незмінюваних умов угоди передбачено, що договір припиняється з підстав, передбачених ч. 1 ст. 24 Закону, і при цьому якщо підставою припинення договору є закінчення строку на який його укладено (абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону), то договір вважається припиненим з дати закінчення строку на який його було укладено, на підставі рішення Орендодавця про відмову у продовженні цього договору, прийнятого з підстав, передбачених статтею 19 Закону, в межах строків, визначених частиною п`ятою статті 18 Закону. 
Листом від 17.10.2023 за №33 ТОВ "СТЕН" повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області про те, що Товариство має намір продовжувати користуватись орендованим майном після закінчення строку дії даного Договору. Також відповідач зазначив, що він не направлятиме заяву про продовження договору у відповідності до положень ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", пославшись на п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2023 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану". 
Однак, листом від 24.10.2023 за №1116 Регіональний офіс повідомив ТОВ "СТЕН" про те, що заперечує щодо продовження договору оренди, оскільки орендоване нерухоме майно буде використовуватися балансоутримувачем для власних потреб. 
Крім того, листом за №1194 від 13.11.2023 Регіональний офіс додатково поінформував Орендодавця та Орендаря про визначення Офісу критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, згідно наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України за № 521 від 21.07.2023, та про те, що орендоване майно потрібне Балансоутримувачу для власних потреб, а саме - розміщення рухомого майна. 
У зв`язку з зазначеним, Регіональне відділення 16.11.2023 прийняло наказ №277 про припинення дії договору оренди державного нерухомого майна від 29.01.2019 №1369, у зв`язку із закінченням строку його дії 28 січня 2024 року.
Про прийняте рішення та необхідність повернення майна після закінчення строку дії договору позивач повідомив Орендаря та Балансоутримувача листом за №11-112-01776 від 17.11.2023.
Поряд із цим листом за №3 від 22.01.2024 відповідач посилаючись на положення п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2023 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" повідомив Орендодавця та Балансоутримувача про те, що Товариство продовжуватиме користуватись орендованим майном після 28.01.2024. При цьому вказав, що оскільки предметом оренди є площадка з залізобетонним покриттям, яка не є приміщенням у розумінні Закону України "Про оренду державного та комунального майна", визначені ч. 1 ст. 19 вказаного Закону підстави для відмови у продовженні договору оренди відсутні.
Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області 01.02.2024 звернувся до Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях з листом за №127 відповідно до якого просив вжити заходів щодо повернення йому, як балансоутримувачу, майна. При цьому повідомив, що 26.01.2024 він звертався до відповідача з листом за №107 про повернення майна до якого долучав Акт повернення з оренди нерухомого майна, однак Товариство від підписання акта та передачі (повернення) нерухомого майна у встановленому Законом порядку відмовилось.
Правомірність дії контрагентів у спірних правовідносинах досліджувалася судами різних інстанцій. Так, постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 у справі №921/144/24 було задоволено позовні вимоги Регіонального відділення про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН" з орендованого державного нерухомого майна, а саме: частини площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв. м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль.
На виконання вказаної постанови Господарським судом Тернопільської області видано відповідний наказ.
За заявою Орендодавця головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 23.01.2026 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа ВП №80055010.
В ході здійснення виконавчих дій, зокрема в результаті проведення огляду 27.03.2026, представниками Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області, представниками Регіонального відділення, ТОВ "СТЕН" та поліції було встановлено, що площадка з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв.м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль не використовується Товариством, що свідчить про виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 у справі №921/144/24 та повернення об`єкта оренди відповідно до умов Договору оренди від 29.01.2019 №1369 Балансоутримувачу.
Враховуючи зазначене, головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 30.03.2026 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №80055010.
З огляду на викладене, позивач стверджує, що договір оренди припинив свою дію 28.01.2024. Натомість Орендар повернув орендоване майно лише 27.03.2026. Як наслідок, Орендодавець згідно пункту 4.4 Договору нарахував відповідачу неустойку, яка підлягає сплаті до Державного бюджету України в розмірі подвійної орендної плати за користування майном, яке передано в оренду за час прострочення його повернення, розмір якої за період з 29.01.2024 по 27.03.2026 складає 151 887,71 грн.
При цьому, позивач зазначає, що після припинення договору Орендар здійснював платежі по договору загальна сума, яких складає 19 340,36 грн, 
Крім того, на виконання умов Договору оренди, Орендар згідно платіжного доручення від 16.06.2021 №638 сплатив 6 000,00 грн забезпечувального депозиту, однак зважаючи на ту обставину, що майно не було повернуте Балансоутримувачу у триденний термін як це визначено умовами угоди, то вказаний платіж було зараховано у повному обсязі до Державного бюджету України без зменшення суми неустойки (пункт 4.7 розділу Незмінювані умови).
Таким чином, за доводами Фонду, заборгованість Товариства зі сплати неустойки за період з 29.01.2024 по 27.03.2026 становить 132 547,35 грн.
З метою досудового врегулювання спору Регіональне відділення листами від 14.05.2024 №11-112-00748 та від 24.03.2026 №926-12-02-1335 зверталося до Орендаря з вимогами сплатити до Державного бюджету України нараховану Орендодавцем неустойку у зв`язку з неповерненням орендованого майна Балансоутримувачу, однак неустойка Товариством не сплачена. 
Наведені обставини стали підставою для звернення Регіонального відділення до суду з відповідним позовом.
Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, суд прийшов до наступних висновків.
В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зі змісту договору оренди вбачається, що його сторонами встановлено обов`язок відповідача сплачувати 30 відсотків від загального розміру щомісячної орендної плати на користь позивача.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, вищевказаний договір оренди державного нерухомого майна є підставою для виникнення у його контрагентів господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 759 та частини статті 762 зазначеного Кодексу, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Правові наслідки припинення або розірвання договору оренди передбачені, зокрема, частиною першою статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в якій відзначено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Згідно із частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Судом встановлено, що відповідно до наказу Фонду державного майна України №231 від 06.03.2019 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, як юридичну особу публічного права, реорганізувавши шляхом злиття Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області. 
Наказом Фонду державного майна України №255 від 14.03.2019, затверджено Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, яке в подальшому викладено в новій редакції згідно наказу Фонду державного майна України №708 від 18.04.2023 (далі - Положення).
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна, а в силу Положення, регіональне відділення реалізує повноваження Фонду. 
Тому, на переконання суду, Регіональне відділення є органом, що уповноважений державою захищати її інтереси, здійснюючи контроль за відрахуванням належної частини орендної плати до Державного бюджету України.
Судом встановлено, що у викладених в договорі оренди від 29.01.2019 №1369 умовах, його контрагенти досягли згоди про те, що договірні відносини припиняються між ними 28.01.2024 (пункт 12.1 (3) Змінюваних умов Договору).
Пунктом 4.1 Розділу ІІ Незмінюваних умов договору сторони домовилися , що у разі припинення договору Орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого Майна в тому стані, в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом. Пунктом 4.3 Розділу ІІ Незмінюваних умов угоди сторони передбачили, що майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Балансоутримувачем та Орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.
Натомість, відповідач не повернув орендоване майно у передбаченими договором порядку та строки, що ним не заперечується. При цьому у відзиві на позов Товариство вказує на те, що до 17.04.2025р. (дата прийняття постанови Верховного Суду у справі № 921/144/24) Орендар використовував предмет оренди, керуючись правовим висновком Верховного Суду, викладеним у пункті 62 постанови від 12 квітня 2023 року у cправі №917/565/22.
В свою чергу, з даного приводу суд зважає на правові позиції, що були сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц. Зокрема, Велика Палата звертає увагу, що правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. 
Також, Товариство стверджує, що орендована площадка на виконання рішення суду в справі №921/144/24 звільнена ним ще 08.01.2026, тобто ще до відкриття виконавчого провадження. Наявні акти державного виконавця не спростовують факт виконання відповідачем судового рішення саме 08.01.2026, оскільки відсутні будь - які докази того, що зазначені у актах державного виконавця транспортні засоби, які перебували на території площадки, належать відповідачу.
Як встановлено судом, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження АСВП №80055010 з примусового виконання наказу №921/144/24 від 30.12.2025 Господарським судом Тернопільської області щодо виселення Товариство з обмеженою відповідальністю СТЕН з орендованого державного нерухомого майна, а саме: частини площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв. м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль.
Так, 23.01.2026 головним державним виконавцем винесено та надіслано вимогу ТОВ "СТЕН", з`явитись або забезпечити явку свого представника 02.02.2026р. о 15:00 год. на місце проведення виконавчих дій, а саме: частини площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв. м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль, забезпечити безперешкодний доступ до майна для проведення виселення Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕН".
Державним виконавцем 02.02.2026 складено акт про не виконання рішення суду а саме, не виселено ТОВ "СТЕН" з орендованого державного нерухомого майна, а саме: частини площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв. м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль, про що свідчать підписи сторін, які прибули за вказано вище адресою (фото додається). Боржник не з`явився на місце вчинення виконавчих дій та не повідомив причини не прибуття.
На адресу Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03.02.2026 надійшла заява ТОВ "СТЕН" (вх.№3655 від 03.02.2026) про закінчення виконавчого провадження, до якої долучені повідомлення на 2 аркушах, які надсилались Регіональному відділенню фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, а також Регіональному офісу водних ресурсів у Тернопільській області, а саме повідомлено, серед іншого, що боржник надає для підписання акт повернення нерухомого майна, підписаний та проштампований зі сторони ТОВ "Стен" (у трьох примірниках) та один примірник акту повернення нерухомого майна підписаний зі сторони Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області повернути ТОВ "СТЕН".
Фонд Державного майна України Регіональне відділення фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях у листі №5493 від 18.02.2026 повідомив Тернопільський відділ державної виконавчої служби про невиконання рішення суду боржником, в результаті проведеного огляду який було здійснено 02.02.2026 та встановлено, що площадка з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв. м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль, надалі використовується боржником з метою розміщення автостоянки, що зафіксовано в акті державного виконавця від 02.02.2026 (з фото фіксацією); зазначене підтверджує обставину невиконання рішення суду та надання боржником необґрунтованих заяв та неправдивих відомостей Відділу.
В подальшому, 11.03.2026 головним державним виконавцем винесено та надіслано вимогу ТОВ "СТЕН", з`явитись або забезпечити явку свого представника 27.03.2026 о 14:00 год. на місце проведення виконавчих дій, а саме: частини площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв. м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль, забезпечити безперешкодний доступ до майна для проведення виселення Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕН".
Державним виконавцем складено акт державного виконавця від 27.03.2026 у ВП №80055010 про виконання рішення суду, а саме: виселено ТОВ "СТЕН" з орендованого державного нерухомого майна, а саме: частини площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 420,00 кв. м., інвентарний номер 101000032, реєстровий номер 05379205.40.ББФЕРЮ039, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль, про що свідчать підписи сторін, які прибули за вказаною вище адресою. Зі сторони боржника у Акті державного виконавця не було жодних претензій та заперечень про, що і підписано представником боржника Свірським Т.В.
Як наслідок 30.03.2026 головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП №80055010. 
Отже, лише 27.03.2026 державним виконавцем зафіксовано факт виконання судового наказу №921/144/24 від 30.12.2025, виданого Господарським судом Тернопільської області, в той час як ВП №80055010 відкрито 23.01.2026.
Вище наведене спростовує твердження відповідача про звільнення ним орендованого приміщення 08.01.2026. 
Щодо тверджень відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень підпункту 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 № 634, суд зазначає наступне.
Так, у наведеній правовій нормі обумовлено , що на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації).
Відтак, на переконання суду, положення цього нормативно-правового акту регулюють виключно відносини, які пов`язані з правомірним користуванням Орендарями державним майном на підставі діючих договорів оренди та тимчасове встановлення плати за таке користування на пільгових умовах для окремих груп орендарів.
Крім того суд відзначає, що передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України неустойка є мірою відповідальності за неправомірне користування майном після припинення договору оренди. А отже, до таких відносин не можуть застосовуватись ті ж пільгові умови, які законодавець встановлює для осіб, які правомірно користуються майном за чинними договорами найму.
Даючи правову оцінку доводам відповідача, стосовно того, що чинним законодавством обмежено строк нарахування неустойки шестимісячним періодом з моменту настання прострочення виконання зобов`язання, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 20.11.2020 у справі №916/1319/19. Так, суд касаційної інстанції вказав, що ч.2 ст.785 ЦК України є особливим заходом цивільної відповідальності (неустойкою), яка визначається в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення її наймодавцю у разі припинення договору найму та має певну специфіку у застосуванні щодо непоширення на неї скороченого строку позовної давності відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, оскільки дія такої санкції поширюється на весь час неправомірного користування майном, а також щодо незастосування до неї положень ст. 232 ГК України про припинення нарахування штрафних санкцій по закінченню 6 місяців, оскільки частиною другою статті 785 ЦК України передбачено інше (дію санкції на весь період неправомірного користування майном). 
Таким чином, обмеження шестимісячним строком нарахування неустойки Орендодавцем у даному випадку є безпідставним.
Крім того суд звертає увагу на те, що ч.2 ст.785 ЦК України є особливим заходом цивільної відповідальності (неустойкою), тоді як ст.549 ЦК України визначає неустойку (штрафом, пенею) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Враховуючи наведене, поняття неустойки у такому випадку не є тотожними, а тому ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосована лише до неустойки, визначеної ст.551 ЦК України. 
Щодо неправомірного нарахування індексу інфляції на суму неустойки за період прострочення виконання зобов`язання щодо повернення орендованого майна, суд зазначає, що відповідно до пунктів 9.1 (4), 16 Змінюваних умов та пункту 3.2 Незмінюваних умов Договору оренди місячна орендна плата без ПДВ становить 1 876,05 грн (базовий місяць травень 2021 року). Співвідношення розподілу орендної плати становить 50% Балансоутримувачу та 50% Орендодавцю. Орендна плата за другий і кожен наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Якщо Орендар не повертає майно після отримання від Балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого майна, Орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення цього договору (пункт 4.4. Розділу ІІ Незмінюваних умов договору).
Таким чином сторони погодили, що Орендар за несвоєчасне повернення майна до Державного бюджету України сплачує подвійну орендну плату, яка не є фіксованою та коригується на індекс інфляції за другий та наступні місяці оренди, а тому неустойка, яка нараховувалась Орендодавцем кожного місяця змінювалась, оскільки змінювався розмір орендної плати.
Враховуючи вище наведене, суд констатує, що відповідачем порушено умови договору оренди №1369 від 29.01.2019 в частині своєчасного повернення орендованого майна Орендодавцеві, а тому позивачем правомірно нарахована останньому неустойка за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди в розмірі 132 547,35 грн
Разом з тим, здійснивши перерахунок суд вважає, що до задоволення підлягає неустойка в розмірі 132 547,22 грн. В решті позову слід відмовити за його необґрунтованістю. 
Інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та пояснення були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу в обґрунтування власних правових позицій, оскільки решту аргументів, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують висновків суду.
В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог. 
Керуючись статями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН" (вул. Текстильна, будинок 21, офіс 34, м. Тернопіль, 46010, ідент. код 31594297) на користь Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Терн.обл./тг м.Терноп./22080200, код отримувача (ЄДРПОУ) 37977599, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) р/ р: UA088999980313000093000019751, призначення платежу - надходження від орендної плати за користування майном бюджетних установ) неустойку за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди відповідно до Договору оренди №1369 від 29.01.2019 у розмірі 132 547 (сто тридцять дві тисячі п`ятсот сорок сім) грн 22 коп.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕН" (вул. Текстильна, будинок 21, офіс 34, м. Тернопіль, 46010, ідент. код 31594297) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ, 76019, код ЄДРПОУ 42891875, номер рахунку (IBAN) р/р: UA338201720343140002000142097, банк отримувача - Держказначейська служба України, м. Київ) – 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. в повернення сплаченого судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
4. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 11.09.2026.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022. 

Суддя О.В. Руденко