КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1759/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, - 
ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – відповідач), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №23208/0404 від 23.12.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведено камеральну перевірку Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» щодо питання дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання, за результатами якої складено акт від 05.12.2025 №19895/11-28-04-04/1/20639566. На підставі висновків вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2025 №23208/0404, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 109152,63 грн у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість. 
Вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки задекларовану суму податку на додану вартість за жовтень 2024 року було сплачено своєчасно та в повному обсязі. Зокрема, податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2024 року на суму податкових зобов`язань 651468,00 грн подано 20.11.2024 та зареєстровано за №9352439040. Для забезпечення сплати задекларованого податкового зобов`язання підприємством було поповнено власний електронний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 652000,00 грн, після чого залишок коштів на електронному рахунку становив 1243597,00 грн, тобто був достатнім для погашення узгодженої суми податкового зобов`язання.
Посилаючись на відомості електронного кабінету платника податків вказує, що зарахування коштів на електронний рахунок відображено як операцію від 20.11.2024 о 15 год 55 хв, нарахування податку на додану вартість за декларацією за жовтень 2024 року в сумі 651468,00 грн — як операцію від 26.11.2024 об 11 год 56 хв, після чого тією ж датою та часом відбулося автоматичне списання зазначеної суми з електронного рахунку.
Наголошує, що перерахування коштів з електронного рахунку до бюджету здійснюється автоматично та не залежить від додаткових дій платника податків. Отже, обов`язок зі сплати задекларованого податкового зобов`язання було виконано 26.11.2024, тобто у межах установленого Податковим кодексом України строку.
З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень зазначив, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 та у порядку, визначеному статтею 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі — ПК України), проведено камеральну перевірку дотримання позивачем граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 30.10.2024 по 28.11.2025. За результатами перевірки складено акт від 05.12.2025 №19895/11-28-04-04/1/20639566, у якому встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 та підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
На підставі висновків акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2025 №23208/0404, яким до позивача застосовано штраф у сумі 109152,63 грн, що становить 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, у зв`язку із затримкою сплати узгоджених податкових зобов`язань більше ніж на 30 календарних днів.
Вказує, що за даними системи електронного адміністрування податку на додану вартість та інтегрованої картки платника Приватне підприємство «Агрофірма «Славутич» не забезпечило своєчасного і повного перерахування до бюджету коштів, необхідних для сплати узгоджених податкових зобов`язань за вересень, жовтень та листопад 2024 року. Унаслідок цього в інтегрованій картці платника обліковувався податковий борг, розмір якого станом на 21.10.2025 становив 2649492,62 грн, на 24.10.2025 — 2527993,40 грн, на 31.10.2025 — 2390214,12 грн, на 11.11.2025 — 2390214,12 грн, на 24.11.2025 — 2389383,80 грн, на 25.11.2025 — 2367763,55 грн, на 26.11.2025 — 2252435,36 грн, а на 28.11.2025 — 2163847,69 грн.
Зауважує, що сам факт поповнення позивачем електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ не підтверджує своєчасного погашення саме податкового зобов`язання за жовтень 2024 року, оскільки за наявності раніше утвореного податкового боргу внесені кошти зараховувалися в рахунок його погашення за черговістю виникнення. При цьому, позивач не подавав до контролюючого органу заяву та документи на підтвердження неможливості своєчасного виконання податкових обов`язків у порядку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225. 
Вважає, що матеріалами камеральної перевірки та відомостями інтегрованої картки платника підтверджено несвоєчасну сплату позивачем узгоджених податкових зобов`язань, а тому податкове повідомлення-рішення від 23.12.2025 №23208/0404 є правомірним та прийнятим у межах повноважень контролюючого органу. 
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило. 
30.03.2026 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «Агрофірма «Славутич» 31.07.2002 зареєстроване як юридична особа з основним видом діяльності за КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Кіровоградській області та є платником податку на додану вартість. 
21.10.2024 позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2024 року №9312679656, якою визначено суму податку до сплати 322438,00 грн з граничним строком його сплати до 31.10.2024.
20.11.2024 підприємство подало податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2024 року №9352439040. Сума податку, самостійно визначена до сплати за цією декларацією, становила 651468,00 грн з граничним строком його сплати до 03.12.2024.
20.12.2024 позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2024 року №9387033751 із граничним строком сплати визначеного в ній податкового зобов`язання 31.12.2024.
З наданих позивачем скріншотів електронного кабінету платника убачається, що в інтегрованій картці платника з ПДВ 21.10.2024 відображався показник 2983802,34 грн, а після проведення наступних облікових операцій - 2998507,63 грн. Зазначені суми відображені у розділі стану розрахунків з бюджетом і не є залишком коштів на електронному рахунку СЕА ПДВ (а.с. 10). 
05.12.2025 Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області проведено камеральну перевірку Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич», за результатами якої складено Акт про результати камеральної перевірки щодо питання дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання №19895/11-28-04-04/1/20639566 (далі — Акт перевірки) (а.с. 23).
Перевіркою, встановлено, що ПП АФ "Славутич" проведено несвоєчасну сплату податку на додану вартість період з 30.10.2024 по 28.11.2025, чим порушено пункт 57.1 статті 57 ПК України. 
На підставі Акта перевірки Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 23.12.2025 №23208/0404, яким за порушення пункту 57.1 статті 57 ПК України до позивача та на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України застосовано штрафні санкції у сумі 1091526,29 грн (а.с. 4).
Згідно відомостей з розрахунку штрафних санкцій до спірного податкового повідомлення-рішення до бази нарахування штрафу включено суми узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ, самостійно визначених позивачем у податкових деклараціях за вересень, жовтень та листопад 2024 року, які, згідно відомостей з інтегрованої картки платника, були погашені лише у жовтні–листопаді 2025 року (а.с. 5).
Так, за декларацією від 21.10.2024 №9312679656 із граничним строком сплати 30.10.2024 до розрахунку включено суми 136815,00 грн та 151349,63 грн, фактично погашені 21.10.2025 та 24.10.2025. Кількість днів прострочення становила 356 та 359 календарних днів відповідно.
За декларацією від 20.11.2024 №9352439040 із граничним строком сплати 03.12.2024 до розрахунку включено суму 114,20 грн, 130123,00 грн, 24382,11 грн, 154804,00 грн 255,93 грн, 100000,00 грн, 3975,67 грн та 14792,53 грн, фактично погашені у період з 24.10.2025 по 28.11.2025.
За декларацією від 20.12.2024 №938703375 із граничним строком сплати 31.12.2024 до розрахунку включено суму 151893,66 грн, фактично погашену 28.11.2025 із затримкою 333 календарні дні.
Не погодившись зі спірним податковим повідомленням-рішенням від 23.12.2025 №23208/0404 позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної податкової служби України (а.с. 6).
За результатами розгляду скарги, ДПС України винесено рішення від 25.02.2026 №4789/6/99-00-06-03-01-06, яким рішення, викладене у листі Головного управління ДПС у Кіровоградській області 14.04.2025 №5396/6/11-28-04-04-04, яким скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 23.12.2025 №23208/0404 - без змін (а.с. _8). 

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 19-1.1 пункту 19-1.1 статті 19 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
За приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Питання своєчасності нарахування і сплати податків і зборів можуть бути предметом камеральної перевірки з 01.01.2017, а до цієї дати це питання могло бути предметом виключно документальної перевірки. Означене узгоджується із правовими висновками сформованими Верховним Судом у постанові від 15.03.2024 у справі №320/4840/22. 
Згідно із підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України 75.1.1. камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах. 
Приписами статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно із пунктом 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. 
За змістом пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з пунктом 131.2 статті 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжній інструкції (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Предметом камеральної перевірки може бути своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання. В свою чергу, камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком, відповідно перевірці підлягає як подана декларація так і подані уточнюючий розрахунок. При цьому, камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, а саме: не пізніше закінчення 1095 дні, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Водночас, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків у платіжному документі.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 57.1. статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Пунктом 124.1 статті 124 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступ за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Враховуючи зазначене вище, у платника податків є податковий обов`язок щодо сплати податкового зобов`язання самостійно задекларованого ним у поданій податковій звітності до контролюючого органу у строки визначені нормами податкового кодексу та в разі не сплати податкового зобов`язання у вказані граничні строки податкове зобов`язання набуває статусу податкового боргу та за порушення граничного строку сплати податкового зобов`язання застосовується штрафна санкція до такого платника. 
Як вбачається з Акта перевірки та розрахунку штрафних санкцій до спірного податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом встановлено факти несвоєчасного погашення податкових зобов`язань, самостійно визначених позивачем у деклараціях з ПДВ: від 21.10.2024 №9312679656 за вересень 2024 року; від 20.11.2024 №9352439040 за жовтень 2024 року та від 20.12.2024 №938703375 за листопад 2024 року. 
Зокрема, до розрахунку включено суми податкових зобов`язань за відповідними деклараціями, які, за даними інтегрованої картки платника, були фактично погашені в жовтні–листопаді 2025 року.
Так, за декларацією за вересень 2024 року від 21.10.2024 до розрахунку штрафних санкцій включено суми 136815,00 грн та 151349,63 грн, погашені із затримкою 356 та 359 календарних днів відповідно.
За декларацією за жовтень 2024 року від 20.11.2024 до розрахунку включено окремі суми зобов`язань у загальному розмірі 651468,00 грн, які були погашені частинами в період із 24.10.2025 по 28.11.2025 із затримкою від 326 до 361 календарного дня.
За декларацією за листопад 2024 року до розрахунку включено суму 151893,66 грн, погашену 28.11.2025 із затримкою 333 календарні дні.
Загальна сума прострочених погашених зобов`язань становила 1091526,29 грн, а кількість днів прострочення кожної із включених до розрахунку сум перевищувала 30 календарних днів. Тому контролюючим органом застосовано передбачені пунктом 124.1 статті 124 ПК України штраф у розмірі 10 відсотків — 109152,63 грн.
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивача посилається на те, що 21.11.2024 ним було поповнено свій електронний рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ на 652000,00 грн, а залишок коштів на такому рахунку становив 1243597,00 грн, тому наявність такої суми коштів забезпечувала своєчасну сплату задекларованого за жовтень 2024 року податкового зобов`язання на суму 651468,00 грн.
Суд відхиляє такі доводи з огляду на те, що система електронного адміністрування ПДВ та інтегрована картка платника мають різне функціональне призначення. Електронний рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ використовується для акумулювання коштів та їх перерахування до бюджету на рахунок сплати задекларованих податкових зобов`язань. Натомість інтегрована картка платника відображає стан розрахунків із бюджетом, зокрема нараховані, сплачені та несплачені суми податкових зобов`язань, податкового боргу, штрафів та пені. Порядок електронного адміністрування ПДВ передбачає перерахування Казначейством коштів з електронного рахунка до бюджету відповідно до реєстрів, сформованих контролюючим органом.
Надані Приватним підприємством «Агрофірма «Славутич» скріншоти електронного кабінету сформовані у розділі «Стан розрахунків з бюджетом» та відображають облікові операції в інтегрованій картці з ПДВ. Останні не є випискою з електронного рахунка в системі електронного адміністрування ПДВ та не містять окремого, чітко ідентифікованого запису про його поповнення на 652000,00 грн.
У матеріалах справи також відсутні та позивачем не надані платіжна інструкція на перерахування 652000,00 грн, банківська виписка про списання цієї суми з поточного рахунку підприємства, виписка Казначейства чи інший первинний документ, який би підтверджував дату та суму зарахування коштів на електронний рахунок.
Отже, твердження Підприємства про поповнення електронного рахунка на 652000,00 грн та наявність на ньому залишку на суму 1243597,00 грн ґрунтуються виключно на поясненнях, наведених у позовній заяві та скарзі, однак не підтверджуються жодними доказами.
Водночас із наданих самим позивачем відомостей електронного кабінету вбачається, що в інтегрованій картці з ПДВ станом на 21.10.2024 відображався показник 2983802,34 грн, а після проведення наступних облікових операцій — 2998507,63 грн. Ці показники містяться у графах стану розрахунків із бюджетом і не є залишком коштів на електронному рахунку СЕА ПДВ.
У сукупності з даними інтегрованої картки, наданими відповідачем, зазначені відомості свідчать про облік значної суми несплачених зобов`язань із ПДВ, а не про наявність переплати чи достатнього вільного залишку коштів на електронному рахунку.
Зокрема, за даними відповідача, залишок податкового боргу з ПДВ становив: станом на 21.10.2025 - 2649492,62 грн; на 24.10.2025 - 2527993,40 грн, 31.10.2025 - 2390214,12 грн; на 24.11.2025 - 2389383,80 грн; на 26.11.2025 - 2252435,36 грн; на 28.11.2025 - 2163847,69 грн. 
Послідовне зменшення цього залишку кореспондується із зазначеними у розрахунку штрафних санкцій датами та сумами фактичного погашення податкових зобов`язань, що календарно виникли раніше.
Як уже зазначено судом вище, в силу пункту 87.9 статті 87 ПК України в разі наявності у платника податкового боргу контролюючий орган зобов`язаний зараховувати кошти, що надходять від такого платника, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного платником. Спрямування коштів на погашення поточного грошового зобов`язання до погашення раніше створеного податкового боргу не допускається, крім прямо визначених законом випадків.
Таким чином, сплата поточного зобов`язання до погашення раніше створеного боргу не вважається належним виконанням податкового обов`язку щодо такого поточного зобов`язання. Тому навіть саме по собі поповнення електронного рахунка не є безумовним доказом своєчасної сплати конкретного податкового зобов`язання. Визначальним є фактичне зарахування відповідної суми до бюджету на погашення саме цього зобов`язання з урахуванням наявності раніше утвореного податкового боргу та встановленої законом черговості його погашення.
Позивач не надав доказів, які б спростовували відомості інтегрованої картки платника про наявність раніше утвореного податкового боргу або визначені відповідачем дати і суми погашення зобов`язань.
Суд ураховує, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято не лише щодо податкового зобов`язання за жовтень 2024 року, а й щодо частин зобов`язань за вересень та листопад 2024 року. Водночас доводи позивача фактично зводяться до належного виконання зобов`язань з ПДВ за жовтень 2024 року та заперечують встановлені перевіркою факти несвоєчасного погашення інших сум, включених до розрахунку штрафних санкцій.
Доказів існування обставин, які відповідно до податкового законодавства звільняли б позивача від відповідальності за несвоєчасне виконання податкового обов`язку, матеріали справи не містять.
Розмір штрафу відповідає пункту 124.1 статті 124 ПК України, а застосована ставка 10 відсотків - тривалості прострочення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Кіровоградській області від 23.12.2025 №23208/0404 прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені податковим законодавством, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.
З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки ним правомірно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №23208/0404 від 23.12.2025, а його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки у задоволенні позову Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241 — 246, 255, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення — відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 липня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач — Приватне підприємство «Агрофірма «Славутич» (код ЄДРПОУ 20639566, вулиця Промислова, будинок 1А, місто Бобринець, Кіровоградська область, 27200).
Відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК