Справа № 589/1220/26 
Провадження № 2/589/1927/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року |

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Курбанової А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Поронько Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2293938 від 10.05.2025 року в розмірі 58989,99 грн, з яких 16999,99 грн заборгованість по тілу кредиту, 33490 грн заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом, 8500 грн заборгованість за пенею. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором.
Ухвалою суду від 13 березня 2026 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
09.04.2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позовні вимоги не визнає. Посилається на відсутність доказів укладення нею договору в електронному вигляді, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Також відсутні докази перерахування коштів від ТОВ «Селфі Кредит» за кредитним договором та додатковою угодою та докази фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, при цьому посилається на ст. 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Пояснює, що на теперішній час відсутні будь-які підтвердження отримання нею повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором згідно з договором факторингу. Зазначає про відсутність належних доказів про відступлення права вимоги позивачу. Заперечує проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, зокрема, у частині розміру нарахованих процентів та штрафних санкцій. Зауважила, що є внутрішньо переміщеною особою, тому просить врахувати її скрутне фінансове становище.
16.04.2026 року представником відповідача надіслано відповідь на відзив, в якому заперечення відповідача щодо позовних вимог вважає безпідставним та необґрунтованим. Договір позики був укладений з позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використала для підтвердження підписання договорів. Звертає увагу суду, що без здійснення вказаних дій відповідачем зазначений договір не був би укладений між сторонами. З чого слідує, що не спростування відповідачем презумпції правомірності договору позики - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитних договорів/договору позики в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості. Договір факторингу укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача.Крім того, в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Будь-яких заяв, клопотань до суду не надала.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 10.05.2025 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (ТОВ «Селфі Кредит», Товариство) та ОСОБА_1 було укладено договір № 2293938 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (далі- Договір) за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт (п. 1.1 Договору) /а.с. 6-11/. Згідно з умовами Договору відповідач отримала кредит в розмірі 12000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1 % в день. За користування кредитом відповідач зобов`язалася сплачувати фіксовані проценти кожні 30 днів у строки, передбачені Додатком № 1, та повернути кредит у строк до 05.05.2026р.
Згідно з Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2293938 від 10.05.2025 року, сторони погодили графік платежів, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість кредиту складає 55200 грн /а.с. 12/.
Також, 14.05.2025 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (ТОВ «Селфі Кредит», Товариство) та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до договору № 2293938 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» /а.с. 17/, у відповідності до умов якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000 грн, у зв`язку з чим загальний розмір кредиту склав 17000 грн., Додаток №1 до договору викладений у новій редакції /а.с. 18/. При цьому, підписуючи додаткову угоду, відповідач підтвердила, що перед укладенням цієї додаткової угоди їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) /а.с. 15-16/, з урахуванням збільшення суми кредиту.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Відповідно до розділу 7 Договору сторони погодили порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін. Згідно з п. 7.4 Договору, зокрема, електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі, в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram або з використанням роботизованого функціоналу месенджерів (ботів), тощо). Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. 
На підтвердження укладення договору ТОВ «Селфі Кредит» на виконання ухвали суду надало Log-файл укладення електронного договору № 2293938 /а.с. 62/ та скриншоти з облікового запису ОСОБА_1 , які розміщені в Інформаційно-комунікаційній системі Товариства /а.с. 63/. 
Так, відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «В406» підписала електронний договір, одноразовим ідентифікатором «К248» підписала додаткову угоду до договору, які містили усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. 
Тобто сторони уклали договір в електронній формі та досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання умов цього договору ТОВ «Селфі Кредит» відповідачу було надано кредит у сумі 12000 грн 10.05.2025 року, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» вих. № 20251216-1102 від 16.12.2025 /а.с. 21/, на виконання умов додаткової угоди відповідачу перераховано кошти у сумі 5000 грн 14.05.2025 року відповідно до листа ТОВ «Пейтек» вих. № 20251216-1103 від 16.12.2025 /а.с. 20/. Факт надання кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_2 , яка згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» (лист вих. № 20.1.0.0.0/7-260402/54920-БТ від 08.04.2026 року) емітована саме на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 97/, також підтверджується і випискою по вказаному рахунку за період 10.05.2025 – 15.05.2025, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду /а.с. 98-99/. 
Тому доводи відповідача щодо відсутності доказів перерахування коштів (тіла кредиту), судом відхиляються, оскільки в сукупності надані позивачем та витребувані судом докази підтверджують надання коштів відповідачу на умовах та в розмірі, визначеному цим договором та додатковою угодою, що відповідачем не спростовано.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. 
ОСОБА_1 здійснила часткову оплату нарахованих процентів у сумі 3830 грн та тіла кредиту в сумі 0,01 грн за договором. Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконувала, у визначені цим договором строки тіло кредиту та проценти не сплатила, внаслідок чого у відповідача за розрахунком ТОВ «Селфі Кредит» утворилась заборгованість за договором /а.с. 22-23/. 
Слід зазначити, що 16.12.2025 р. між ТОВ «Селфі Кредит» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) було укладено договір факторингу № 16122025, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги за договором № 2293938 про надання споживчого кредиту від 10.05.2025 року щодо відповідача /а.с. 24-26, 89-93/.
Відповідно до умов п. 1.1., 1.2 цього договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Селфі Кредит» фінансування за вказаним договором факторингу, що підтверджується платіжною інструкцією № 23610 від 19.12.2025 року /а.с. 28, 96/ та 30.05.2024 р. між Клієнтом і Фактором відбулося підписання Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за вказаним договором факторингу /а.с. 27, 94/. Таким чином, як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу № 16122025 від 16.12.2025 року /а.с. 29/ в частині зобов`язань ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передані вимоги до відповідача за договором № 2293938 про надання споживчого кредиту від 10.05.2025 року /а.с. 95/. 
Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу недійсним.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідач у відзиві на позов зазначила, що відсутні будь-які підтвердження отримання нею повідомлення про перехід до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договором № 2293938 про надання споживчого кредиту від 10.05.2025 року, укладеним з ТОВ «Селфі Кредит».
Разом з цим, тлумачення ст.516, ч.2 ст.517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.
До того ж, відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Селфі Кредит» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. 
Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу отриманих у кредит від ТОВ «Селфі Кредит» за договором № 2293938 про надання споживчого кредиту від 10.05.2025 року грошових коштів у повному обсязі, зважаючи на те, що на момент розгляду справи строк повернення кредиту вже настав, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості за сумою (тілом) кредиту 16999 грн. 99 коп., за нарахованими процентами в розмірі 33490 грн є обґрунтованими.
Разом з тим, суд вважає неправомірним нарахування штрафних санкцій за період з 05.07.2025 по 17.07.2025 за договором та звертає увагу позивача на наступне.
З 24.02.2022р. на всій території України запроваджений воєнний стан, який діє до тепер.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що під час воєнного стану не сплачується неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення сплати за кредитним договором (договором позики). В цій постанові касаційний суд розкрив питання про те, на які договори та які випадки поширюється цей пункт. Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. За вказаною нормою в такому випадку позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за пенею (штрафними санкціями) у розмірі 8500 грн за договором № 2293938 про надання споживчого кредиту від 10.05.2025 року, нарахованою у період воєнного стану, є неправомірною і така підлягає списанню, а відтак вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом враховується, що в даній справі кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Як зазначено вище, відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, нарахованими в межах строку кредитування за користування кредитом.
З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 50489 грн 99 коп.
На думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладених угод, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково у вищезазначеній сумі. 
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. 
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2848 грн 44 коп. 
Керуючись ст.ст. 11, 509, 516, 517, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /розташованого за адресою: 07400, Київська область, Броварський р-н, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, ЄДРПОУ 35625014/ заборгованість за договором № 2293938 про надання споживчого кредиту від 10.05.2025 року в розмірі 50489 грн 99 коп. /п`ятдесят тисяч чотириста вісімдесят дев`ять грн 99 коп./, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2848 грн 44 коп. /дві тисячі вісімсот сорок вісім грн 44 коп./.
В іншій частині позову відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області        А.Р.Курбанова