ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 р. | Справа № 520/13509/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 06.03.26 у справі № 520/13509/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі за текстом також – відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неповного нарахування та невиплати повної додаткової винагороди ОСОБА_1 у період з листопада 2022 року по лютий 2023 року включно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу в повному обсязі додаткову винагороду в сумі 247334 грн згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року включно.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 (31 день) та за січень 2023 (20 днів) у розмірі, збільшеному до 100000 пропорційно часу участі в бойових діях, та ненарахуванні додаткової винагороди ОСОБА_1 на час воєнного стану за лютий 2023 року у розмірі 30000 грн.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 пропорційно часу участі в бойових діях за грудень 2022 (31 день) та за січень 2023 (20 днів), та додаткову винагороду ОСОБА_1 на час воєнного стану за лютий 2023 року у розмірі 30000 грн.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції того, що позивачем не було надано суду жодного доказу проходження ним військової служби у спірний період часу, Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2023 за №28 позивача було вилучено з безпосередньої участі в бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф з 20.01.2023.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він погодився з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 23.03.2022 на підставі Наказу командира військової частини №66 (а.с. 17).
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2022 за №322, позивача відряджено до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (а.с.28).
На підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №309 від 01.11.2022 ОСОБА_1 залучений до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій; на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24.02.2022 за №177 у період з 31.10.2022; на підставі Наказу від 01.12.2022 за №342 - 30 днів з 01.11.2020 по 30.11.2022. 
На підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №7 від 05.01.2023 призначено ОСОБА_1 додаткову винагороду за 31 день з 01.12.2022 до 31.12.2022. 
На підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №43 від 05.02.2023 призначено ОСОБА_1 додаткову винагороду за 20 днів з 01.01.2023 до 20.01.2023. 
На підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №74 від 04.03.2023 призначено ОСОБА_1 додаткову винагороду за 28 днів з 01.02.2023 до 28.02.2023.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2023 за №77 ОСОБА_1 вибув до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 07.03.2023 у справі 642/1093/23 зі зняттям з 06.03.2023 з усіх видів забезпечення.
30.04.2025 позивачем отримано довідку про доходи №2121, з якої вбачається, що позивачу у період з грудня 2022 до лютого 2023 року нараховано додаткову винагороду відповідно до положень Постанови КМУ №168.
Разом з тим позивач уважає, що відповідачем не було виплачено відповідні суми винагороди у належному розмірі з листопада 2022 року по лютий 2023 року включно, що обумовило його звернення до суду з позовом у цій справі.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позивач має право на отримання спірної додаткової винагороди у збільшеному розмірі, визначеному Постановою № 168, за відповідні періоди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 3 Закону № 2232-XII).
В силу приписів ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (з наступними змінами та доповненнями, далі – Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Положеннями п. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до п. 2,3 цієї ж статті Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова КМУ № 168).
Відповідно до положень Постанови КМУ №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Правовий механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регламентує Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року, № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі за текстом - Порядок № 260).
Відповідно до п. 2 розділу І "Загальні Положення" Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Відповідно до п. 8 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Відповідно до п. 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.
Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Пунктом 3 передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
В подальшому, 23.06.2022, Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, прийнято рішення № 912/з/29 (далі за текстом - Рішення № 912/з/29).
Згідно з пунктом 1 Рішення № 912/з/29 під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи ) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.
За приписами пункту 2 Рішення № 912/з/29 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Відповідно до абзаців 3, 4 п. 3 Рішення № 912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Відповідно до пункту 4 Рішення № 912/з/29 керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою № 1 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) слід обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та 5 пункту 3 цього доручення.
За приписами пункту 5 Рішення № 912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Рішення № 912/з/29).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом МО України від 07.06.2018 за № 260, зареєстрованим в Мін`юсті України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі – Наказ № 260).
Розділом XXXIV Наказу № 260 унормовані особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Відповідно до п. 4 Наказу № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Одним днем участі у бойових діях або заходах вважається період (з 00 годин до 24 години календарної доби), протягом якого військовослужбовець залучався до участі в бойових діях або заходах, незалежно від кількості та тривалості таких залучень за добу.
У разі, коли військовослужбовець залучається до участі в бойових діях або заходах, які розпочато до 24 години однієї доби і закінчено після 00 годин наступної доби, до розрахунку включається зазначений період як два дні участі у бойових діях або заходах (п. 5 наказу № 260).
Командувачами (командирами) угруповань військ (сил), тактичних груп, командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил), тактичної групи (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.
Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління (п. 8 Наказу № 260).
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (п. 9 Наказу № 260).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 10 Наказу № 260).
Підготовка проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу (п. 16 Наказу № 260).
Судом установлено, що на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №309 від 01.11.2022 ОСОБА_1 був залучений до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24.02.2022 за №177 – з 31.10.2022 (а.с. 58); на підставі Наказу від 01.12.2022 за №342 - з 01.11.2020 по 30.11.2022 (30 днів) (а.с.59).
Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №7 від 05.01.2023 позивача було залучено до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 02.12.2022 за №311 з 01.12.2022 до 31.12.2022 (31 день) (а.с.61).
На підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №43 від 05.02.2023 ОСОБА_1 було залучено до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій у період з 01.01.2023 до 20.01.2023 (20 днів) (а.с.62).
На підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №74 від 04.03.2023 призначено ОСОБА_1 додаткову винагороду під час дії воєнного стану за 28 днів з 01.02.2023 до 28.02.2023 (а.с.60).
Отже, за 30 днів листопада 2022 року, 31 день грудня 2022 року та за 20 днів січня 2023 року позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн, пропорційно часу до безпосередньої участі в бойових діях, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, окрім того, за лютий 2023 позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 грн, на підставі Наказу №74 командира Військової частини від 04.03.2023.
За матеріалами справи, зокрема, за довідкою про доходи від 30.04.2025 за №2121 (а.с. 21), виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , судом установлено, що позивачу додаткова винагорода нарахована у таких розмірах:
- у грудні 2022 року за листопад 2022 року - у розмірі 100000 грн;
- у січні 2023 року за грудень 2022 року - у розмірі 75161,29 грн;
- у лютому 2023 року за січень 2023 - у розмірі 30000 грн;
Відповідні нарахування підтверджено довідкою №23/7 про грошове забезпечення ОСОБА_1 (а.с.67).
Отже, з наявних в матеріалах справи доказів слідує, що за листопад позивачу нараховано додаткову винагороду у повному розмірі (за 30 днів – 100000 грн), у той час як за грудень (за 31 день) додаткова нагорода нарахована позивачу не повністю - у розмірі 75161,29 грн, також позивачу не було нараховано додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100000 грн, за січень 2023 року (20 днів) (а.с.67), та відсутні відомості щодо нарахування позивачу додаткової винагороди за лютий 2023 року, що свідчить про протиправність бездіяльності відповідача.
Щодо посилань відповідача на ненарахування та невиплату позивачу додаткової винагороди за лютий 2023 року у зв`язку з вибуттям позивача на гауптвахту, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2023 за №77 ОСОБА_1 вибув до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 07.03.2023 у справі 642/1093/23, зі зняттям з 06.03.2023 усіх видів забезпечення.
Разом з тим, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 10 наказу № 260).
Оскільки у позивача у лютому 2023 року виникло право на отримання додаткової винагороди на підставі Наказу №74 від 04.03.2023 (а.с.60), яким позивача включено до виплати додаткової винагороди, то ОСОБА_1 мала бути нарахована та виплачена додаткова винагорода за попередній місяць – лютий 2023 році, у розмірі 30000 грн.
Поряд з цим, згідно з відомостями виписки за рахунком позивачу було виплачено відповідачем лише виплати з призначенням «зарплата» від військової частини НОМЕР_1 (а.с.19) без урахування належних позивачу сум додаткової винагороди за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року.
Отже, доказів виплати Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України позивачу нарахованих сум додаткової грошової винагороди за спірні періоди матеріали справи не містять.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування позивачу додаткової винагороди згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 року (31 день) та за січень 2023 року (20 днів) у розмірі, збільшеному до 100000 грн, пропорційно часу участі в бойових діях, та ненарахуванні додаткової винагороди позивачу на час воєнного стану за лютий 2023 року у розмірі 30000 грн; зобов`язання відповідача, нарахувати позивачу додаткову винагороду згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000 грн, пропорційно часу участі в бойових діях за грудень 2022 року (31 день) та за січень 2023 року (20 днів), та додаткову винагороду позивачу на час воєнного стану за лютий 2023 року у розмірі 30000 грн; а також визнання протиправною бездіяльності відповідача, щодо невиплати позивачу додаткової винагороди згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року та зобов`язання відповідача виплатити додаткову винагороду згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права – неправильним.
Розподіл судових витрат здійснено судом першої інстанції в порядку ст. 139 КАС України та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.
Доводів щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в цій частині в апеляційній скарзі відповідачем не наведено.
Отже, в цій частині правильність висновків суду першої інстанції не може бути перевірена судом апеляційної інстанції, зважаючи на вимоги частини другої ст. 308 КАС України щодо можливого виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З урахуванням приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2026 у справі № 520/13509/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | А.О. Бегунц   В.Б. Русанова