Номер провадження: 22-з/813/401/26 
Справа № 522/8169/25-Е
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Сєвєрової Є.С. (суддя – доповідач), 
Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
учасники справи:
позивач - Приватне підприємство «Керуюча компанія «КОІН»,
відповідач - Ткачук Андрій Сергійович, 
розглянув заяву Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН»на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2025 року та на додаткове рішення цього ж суду від 25 листопада 2025 року у складі судді Домусчі Л.В., 
встановив:
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2025 року позов ПП «КК «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг – залишено без задоволення.
Додатковим рішенням цього ж суду від 25 листопада 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бороган В.В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково: стягнуто з ПП «КК «КОІН» на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової (правничої) допомоги у розмірі 16 000 гривень 00 копійок. В іншій частині заяви відмовлено.
Не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями суду Приватне підприємство «Керуюча компанія «КОІН»подало апеляційні скарги. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 липня 2026 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2025 року скасовано, ухвалено нове. Позовні вимоги Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» заборгованість за житлово – комунальні послуги у розмірі 16902 гривень, 89 копійок. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» задоволено. Додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2025 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» судовий збір у загальному розмірі 7570 гривень, 00 копійок, сплаченого в суді першої та апеляційної інстанції.
27 липня 2026 року в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет» Приватне підприємство «Керуюча компанія «КОІН» подало заяву, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 20000,00 грн. та роглянути і задовольнити дану заяву за відсутності сторони позивача. 
Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки предметом звернення є лише вирішення питання про судові витрати, тому необхідності у виклику сторін суд не вбачає.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК Українипередбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі в суді апеляційної інстанції Приватне підприємство «Керуюча компанія «КОІН» надало наступні докази: 
1.Договір № 1/10.2024 про надання правничої (правової) допомоги від 15.10.2024; 
2.Акт здачі – приймання виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 21.11.2025 до Договору № 1/10.2024 про надання правничої (правової) допомоги від 15.10.2024;
3.Свідоцтво про право на заняття адвоткатською діяльністю; 
4.Ордер на надання правничої допомоги. 
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 15.10.2024 між адвокатом Чумаченко С.О. та Приватним підприємством «Керуюча компанія «КОІН»було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №1/10.2024, відповідно до п.1.1. якого, Адвокат зобов?язується надати Клієнту правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а саме: представництво інтересів Клієнта у Приморському районному суді м.Одеси, Одеському апеляційному суді по справі про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послут з Ткачука А.С., надалі іменована як «справа Клієнта», створення (складання) відповідних документів процесуального та правового характеру (їх надіслання), надання консультацій та роз?яснень з усіх питань, які стосуються справи Клієнта.
Відповідно до п.3.1. вищевказаного Договору, вартість послуг (винагорода, гонорар) за цим договором є фіксованою та становить 20000,00 грн.
Відповідно до Акту здачі – приймання виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 21.11.2025 до Договору № 1/10.2024 про надання правничої (правової) допомоги від 15.10.2024 адвокатом Чумаченко С.О. були надані, а клієнтом прийняті наступні роботи та послуги: 
1.надання клієнту консультацій та роз?яснень з правових питань стосовно справи Клієнта, дослідження судової практики, узгодження правової позиції;
2.складання (написания) процесуального документа - позовна заява про стягнення заборованоті за надання житлово-комунальних послуг;
3.складання (написання) процесуального документу - письмові пояснення від 23.06.2025, справа №522/8169/25-Е, судля: Домусчі Л.В.;
4.складання (написання) апеляційної скарги по справі №522/8169/25-E на рішення Приморського районного суду від 15.10.2025;
5.участь у судових засіданнях. 
Згідно п. 3.1. Договору № 1/10.2024 про надання правничої (правової) допомоги від 15.10.2024 вартість послуг є фіксованою та становить 20000,00 грн. 
Вартість виконаних робіт (наданих послуг) за Актом від 21.11.2025 склала 20000, 00 грн. 
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідач ОСОБА_1 у клопотанні від 03.08.2026 просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн., посилаючись на те, що розмір заявленої правничої допомоги не співмірний з ціною позову, її складністю та часом, зокрема ціна позову є меншою за заявлений розмір правничої допомоги та справа є малозначною і не відноситься до категорії складних справ. 
Вирішуючи питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
У додатковій постанові від 25 березня 2026 року у справі № 295/977/24 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду звернув увагу на необхідність оцінки при вирішенні питання про співмірність витрат, зокрема, складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів справи, кількості підготовлених процесуальних документів, кількості судових засідань та тривалості розгляду справи.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, тобто встановлення їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Як убачається з матеріалів справи, Приватне підприємство «Керуюча компанія «КОІН» просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
На підтвердження понесених витрат заявником надано договір № 1/10.2024 про надання правничої (правової) допомоги від 15 жовтня 2024 року, акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 21 листопада 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер.
Відповідно до пункту 3.1 договору вартість послуг адвоката є фіксованою та становить 20000,00 грн.
Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 21 листопада 2025 року адвокатом надано, а клієнтом прийнято, зокрема, консультації та роз`яснення з правових питань щодо справи, дослідження судової практики, узгодження правової позиції, складання позовної заяви, письмових пояснень від 23 червня 2025 року, апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2025 року, а також зазначено участь у судових засіданнях.
Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснювався в порядку письмового провадження, без проведення судових засідань та, відповідно, без участі адвоката у судових засіданнях.
Отже, зазначення в акті загальної вартості наданих послуг у фіксованому розмірі 20 000 грн не означає автоматичного віднесення всієї цієї суми до витрат, які підлягають відшкодуванню іншою стороною. Суд має оцінити заявлені витрати з урахуванням передбачених законом критеріїв співмірності, розумності та пропорційності.
Суд враховує, що представником позивача дійсно виконано певний обсяг професійної правничої роботи, зокрема підготовлено позовну заяву, письмові пояснення та апеляційну скаргу, здійснювалося дослідження судової практики, надавалися консультації та формувалася правова позиція у справі.
Водночас суд бере до уваги, що предметом спору було стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 16902,89 грн.
За своїм характером спір є типовим спором про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та не відзначається підвищеною складністю. Розгляд справи не потребував проведення експертизи, залучення спеціалістів, дослідження значного обсягу складних доказів чи вчинення інших складних процесуальних дій.
Суд також враховує, що апеляційний перегляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, без проведення судових засідань, що об`єктивно впливає на обсяг фактично наданої правничої допомоги.
При цьому суд враховує, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу подано відповідачем, який просить зменшити заявлену до відшкодування суму з 20000,00 грн до 2000,00 грн, посилаючись на її неспівмірність із ціною позову, складністю справи та часом, необхідним для виконання відповідних робіт.
Оцінюючи наведені доводи, суд погоджується з тим, що заявлений розмір витрат у 20000,00 грн є неспівмірним із характером та складністю спору, його ціною, фактичним обсягом правничої допомоги та порядком розгляду справи.
Разом з тим суд не вбачає підстав для зменшення витрат до 2000,00 грн, як просить відповідач, оскільки матеріалами справи підтверджується виконання адвокатом значного обсягу професійної правничої роботи, що включав підготовку кількох процесуальних документів у судах першої та апеляційної інстанцій, дослідження судової практики та формування правової позиції.
Таким чином, з урахуванням у сукупності складності справи та виконаних адвокатом робіт, обсягу наданих послуг, відсутності участі адвоката у судових засіданнях, оскільки справа розглядалася в порядку письмового провадження, ціни позову, а також доводів клопотання відповідача про зменшення витрат, суд доходить висновку, що розумним та співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є 10 000 грн.
Такий розмір витрат відповідає фактичному обсягу наданої правничої допомоги, характеру спору та складності виконаних адвокатом робіт, а також забезпечує баланс між правом позивача на компенсацію понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та обов`язком відповідача відшкодовувати лише розумні, необхідні та співмірні витрати.
За таких обставин заява Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Керуючись ст.ст.133, 137, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Заяву Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити у справі додаткову постанову.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )на користь Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» (код ЄДРПОУ: 43952383) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень, наданої у суді першої та апеляційної інстанції.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе