Справа № 474/1240/25
Провадження 2др/474/4/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Іменем України
07.07.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі 
головуючого судді Сокола Ф.Г. 
за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.
розглянув у судовому засіданні заяву представниці відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 474/1240/25, -
встановив:

29.05.2026 представниця відповідача ОСОБА_2 через систему "Електронний суд" подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 474/1240/25 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп., яка була зареєстрована канцелярією Врадіївського районного суду 11.06.2026.
Заява обґрунтована тим, що Врадіївським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у цивільній справі № 474/1240/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "Сучасний Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов задоволено частково. Рішення отримано позивачем 26.05.2026.
Рішенням суду не вирішено питання про розподіл судових витрат з професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5 000 грн. 00 коп.
Тож, посилаючись на ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України, представниця відповідача ОСОБА_2 просила заяву задовольнити та ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на отримання професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5 000 грн. 00 коп. 
Відповідач та його представниця ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання. Водночас 02.07.2026р. представниця ОСОБА_2 подала заяву про проведення судового засідання за її та відповідача відсутності.
Представник позивача ТОВ "Сучасний Факторинг" в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу, заяву про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.
Згідно ч.ч. 3-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відтак розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат розглядається за відсутності учасників судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи № 474/1240/25, та заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши докази, які стосуються питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне.
30.12.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 24 198 грн. 66 коп., з яких: 3 205 грн. 60 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 20 993 грн. 06 коп. - заборгованість по комісії.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що докази на підтвердження судових витрат стороною відповідача, будуть подані не пізніше 5 днів після ухвалення рішення суду.
25.05.2026р. Врадіївським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у цивільній справі № 474/1240/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов задоволено частково. Розмір задоволених позовних вимог відносно заявлених становить 13,25%. Повний текст рішення складений та підписаний 25.05.2026р.
Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг" заборгованість за кредитним договором № 20220049352 від 10.02.2022р., станом на 28.10.2025р., в сумі 3 025 грн. 60 коп. Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з Сучасний Факторинг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг" заборгованості за договором надання грошових коштів у кредит № 20220049352 від 10.02.2022р., станом на 28.10.2025р., в сумі 20 993 грн. 06 коп. - заборгованість за сумою комісії.
Розгляд справи здійснювався у відсутність відповідача, у присутності представниці відповідача ОСОБА_2, яка позовні вимоги визнавала частково, в іншій частині позовних вимог просила відмовити.
Рішення у цивільній справі № 474/1240/25 надіслані одержувачу ОСОБА_2 в її електронний кабінет 26.05.2026р., що підтверджується довідками про доставку електронного документу.
29.05.2026р. представниця відповідача ОСОБА_1 сформувала у підсистемі "Електронний суд" заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками.
Так, згідно Договору № 06/26 про надання правничої допомоги укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконавець зобов`язався надати на користь замовника правову інформацію, консультації, роз`яснення з правових питань, складання та подання звернень та процесуальних документів, представництва в будь-яких судових органах усіх рівнів без обмеження та винятку, збирати відомостей та виконання інших дій. Факт надання послуг підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до додатку №1 від 23.01.2026р. укладеного на виконання п. 4.2 договору та в ньому сторони дійшли згоди встановити гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги згідно п. 1.1 договору у розмірі 5 000 грн. 00 коп.
У Акті № 1 від 28.05.2026 до договору № 06/26 по справі № 474/1240/25 зазначено, що сторони погодили, що клієнтом було отримано наступний перелік послуг: надання первинної консультації; ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн. 00 коп.; пошук та аналіз судової практики, формування правової позиції - 500 грн. 00 коп.; підготовка відзиву на позовну заяву - 2 500 грн. 00 коп.; участь у судовому засіданні - 1 500 грн. 00 коп. Всього вартість послуги - 5 000 грн. 00 коп.
29.05.2026 ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_2 кошти в сумі 5 000 грн. 00 коп. згідно договору про надання послуг № 06/26, про що надано платіжну інструкцію № @2PL281886 АТ КБ "ПРИВАТБАНК".
Встановивши вказані обставини, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.
Частинами 1-3 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 137 цього кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закон № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів клієнта у судах, тощо.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закон № 5076-VI).
Форма взаєморозрахунків, при якій сума гонорару адвоката залежить від результату (виграшу) справи, у практиці отримала назву "гонорару успіху". 
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви").
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. 
У додатковій постанові від 24.06.2024 у справі № 712/3590/22 Верховний Суд звернув увагу на необхідність врахування судами, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат. Наведене є обов`язком, визначеним частиною першою статті 81 ЦПК України.
Ураховуючи наведене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем, взявши до уваги умови договору про надання правничої (правової) допомоги Акт приймання-передачі наданих послуг, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, суд враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обсяг, складність та значимість таких дій у справі, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру. 
Водночас керуючись ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.05.2026 року позовні вимоги ТОВ "Сучасний Факторинг" було задоволено частково (на 13,25%), а у задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення комісії (що становить 86,75%) було відмовлено, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представниці відповідача та стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру відмовлених позовних вимог, що становить 4 337 грн. 50 коп. (5 000 грн. 00 коп. * 86,75% незадоволених вимог). В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 270, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представниці відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 474/1240/25 - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності "Сучасний Факторинг" на користь ОСОБА_1 витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 4 337 (чотири тисячі триста тридцять сім) грн. 50 коп.
Відмовити у задоволенні вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальності "Сучасний Факторинг" на користь ОСОБА_1 витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 662 (шістсот шістдесят дві) грн. 50 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальності "Сучасний Факторинг" (код ЄДРПОУ 35310044, юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 39А).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний "09" липня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол