Справа № 750/5989/26 	Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г. 	
Провадження № 33/4823/677/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі головуючого судді Гуренка М.О., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бабинця С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бабинця С.П. в інтересах 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.
Місцевим судом встановлено, що 22 травня 2026 року о 10 год. 29 хв. в м. Чернігові по просп. Миру, 192, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LEXUS LX 570», д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 0467, результат позитивний 2,27 проміле, з результатом згоден, чим порушив п. 2.9 а ПДР.
Не погодившись з постановою суду захисник Бабинець С.П. в інтересах ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.Стверджує, що суд першої інстанції неповно та упереджено дослідив докази, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення працівника поліції, без належної перевірки інших обставин справи.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На думку захисника, відеозапис, долучений до матеріалів справи, не підтверджує, а навпаки спростовує твердження працівників поліції про те, що  ОСОБА_1 був зупинений під час керування автомобілем. Вказує, що на відеозаписі  ОСОБА_1  зафіксований лише на пасажирському сидінні службового автомобіля патрульної поліції, який перебував у нерухомому стані з вимкненим двигуном, тоді як сам факт керування транспортним засобом на відеозаписі відсутній.
Також зазначає, що за наявним відеозаписом неможливо ідентифікувати особу, яка перебувала за кермом автомобіля у зв`язку з чим вважає, що висновок суду про те, що транспортним засобом керував саме  ОСОБА_1 , ґрунтується виключно на припущеннях та не підтверджується жодним належним доказом.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку апелянта адвоката Бабинця С.П. доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Ч.7 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.
Із зазначеними висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції, вважаючи його правильним, обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріалами справи встановлено, що, водій ОСОБА_1 22 травня 2026 року о 10 год. 29 хв. в м. Чернігові по просп. Миру, 192, керував транспортним засобом «LEXUS LX 570», д.н.з НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. 
Відповідно до рапорту працівника патрульної поліції від 22.05.2026 зупинка транспортного засобу «LEXUS LX 570», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 здійснювалась на підставі п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію».У ході перевірки документів та спілкування з цим водієм, працівник патрульної поліції виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Виявлення ознак алкогольного сп`яніння у вказаного водія стало правовою підставою для пропонування працівником поліції водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився. Проба позитивна і становить 2,27 ‰, що підтверджується чеком драгера «Alcotest ARCD-0467» від 22.05.2026 (тест № 4344) та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Права, передбачені ст.268 КУпАП правопорушнику були роз`яснені. 
Переглянутим відеозаписом в апеляційному суді встановлено, що водій ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, під час спілкування з працівниками поліції він повідомив, що вживав коньяк. Отже, на відеозаписі чітко зафіксована згода ОСОБА_1 з результатами огляду.
Суд відхиляє доводи апеляції захисника Бабинця С.П. щодо неможливості ідентифікувати особу водія з наданих патрульною поліцією відеозаписів, оскільки на 07:30 хв., на 07:59 хв., на 15:55 хв. відеозапису чітко зафіксовано обличчя водія транспортного засобу «LEXUS LX 570», д.н.з НОМЕР_1 , особа якого встановлена працівниками поліції, як ОСОБА_1 . 
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено поза розумним сумнівом, що водій ОСОБА_1 22 травня 2026 року о 10 год. 29 хв. в м. Чернігові по просп. Миру, 192, керував транспортним засобом «LEXUS LX 570», д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.
Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були б підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм і законів держави. При цьому з дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських чітко вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, займаючи місце водія, а тому доводи щодо відсутності належних доказів керування транспортним засобом є безпідставними та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП, обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2 , судом апеляційної інстанції не встановлено.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про призначення стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду є законною, обґрунтованою, а підстави для її зміни чи скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бабинця Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	М.О. Гуренко