СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2026 року м. Суми Справа № 480/6210/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач отримує пенсію за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-ІV). При обрахунку індексації пенсії відповідач неправомірно застосовує показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески станом на 01.10.2017, а не такий показник, який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення позивачу. Також позивачу не було зараховано його період роботи в районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності, внаслідок чого позивач не отримує пенсію у належному розмірі.
Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою 05.08.2025, в якій просить суд: 
1) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажупозивача період трудової діяльності в районах Крайньої Півночі з 03.12.1984 по 26.09.1989 відповідно до записів 3-8 трудової книжки серії НОМЕР_1 із застосуванням кратності (один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців) та перерахувати його пенсію починаючи з дати призначення пенсії;
2) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача у відповідності до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії позивача за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2023. 
Судом було залишено позовну заяву без руху 08.08.2025, а 21.08.2025 - відкрито провадження у справі (суддя Савицька Н.В.). В ухвалі про відкриття провадження у справі зазначено, що позивач заявляє вимоги у такій редакції: 
1) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажупозивача період трудової діяльності в районах Крайньої Півночі з 03.12.1984 по 26.09.1989 відповідно до записів 3-8 трудової книжки серії НОМЕР_1 із застосуванням кратності (один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців) та перерахувати його пенсію починаючи з 05.02.2025;
2) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача у відповідності до ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії позивача за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно пункту 1 Постанови № 168, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 Постанови № 185, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 Постанови № 209 та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 05.02.2025.
Відповідачем було подано клопотання про долучення доказів, яке прийняте судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 справу було перерозподілено на суддю Сидорука А. І., який прийняв її до провадження 25.03.2026.
11.09.2026 судом було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог за період з 01.03.2023 до 05.02.2025. 
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд у відповідності до норми ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинаства України вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини. 
Згідно з записами трудової книжки у період з 03.12.1984 до 26.09.1989 позивач працював в Якутському ліспромгоспі. В тому числі 08.12.1988 позивачем було укладено з Якутським ліспромгоспом строковий трудовий договір строком 1 рік, у якому зазначено, що позивач користується всіма пільгами, які встановлені Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (надалі - Указ).
У 2022 році позивачу призначено пенсію за віком за нормами Закону № 1058-ІV, із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки. З 01.03.2023, 01.03.2024, 01.03.2025 позивачу не проводилися перерахунки пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення її пенсії (за 2019-2021 роки) на коефіцієнти збільшення згідно з Постановами № 168, № 185 та № 209. Зазначені факти не спростовуються відповідачем.
Відповідно до листа відповідача від 11.07.2025 до страхового стажу позивача відповідачем враховано період роботи з 03.12.1984 до 26.09.1989 в одинарному розмірі без застосування кратності, оскільки відсутні документи, що підтверджують пільгове обчислення стажу у зазначений період.
Висновки суду та їх мотиви.
1. Щодо кратності обчислення страхового стажу.
Відповідно до норм ст. 56 та 62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ст. 24 Закону № 1058-ІV).
Статтями 1-4 та підп. ''д'' ст. 5 Указу передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності. Робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Пункти 3 та 7 Порядку № 637 встановлюють, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
У пункті 2 Розділу 1 Інструкції, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР і Президії ВЦРПС від 06.05.1981 № 530/П-28 чітко вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029. До такаого переліку внесено територію Якутської АРСР.
З матеріалів справи, встановлено, що позивач працював в районах Крайньої Півночі з 03.12.1984 до 26.09.1989. Крім того, 08.12.1988 позивачем було укладено з Якутським ліспромгоспом строковий трудовий договір строком 1 рік, що також підтверджує роботу позивача в районах Крайньої Півночі .
Отже, для обчислення пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 07.06.2018 у справі № 173/637/17, від 03.07.2018 у справі № 302/662/17-а, від 25.09.2018 у справі № 554/1723/17, від 18.12.2018 у справі № 263/13671/16-а, від 30.07.2019 у справі № 287/15/17-а, від 14.11.2019 у справі №171/1589/16-а, від 18.06.2020 у справі № 537/1415/17 та від 12.11.2020 у справі № 591/933/17.
Оскільки робота позивача у районах Крайньої Півночі з 03.12.1984 до 26.09.1989 підтверджується записами у трудовій книжці позивача, а відповідач не заперечує факту відповідності таких записів вимогам законодавства, враховуючи те, що на даний час відносини з РФ припинені, що унеможливлює отримання позивачем додаткових документів про період такої трудової діяльності, то такий стаж повинен бути зарахований позивачу до його страхового стажу у пільговому обсчисленні з розрахунку 1 рік роботи за 1,5 роки при обчисленні страхового стажу.
Тому суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягає у відсутності зарахування позивачу до страхового стажу в кратному обчисленні такого періоду трудової діяльності та здійснення перерахунку його пенсії з 06.02.2025 з урахуванням такого стажу не відповідає критеріям правомірності, які передбачені нормою ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, позовні вимоги в цій частині суд задовольняє.
Суд зазначає, що у відповідності до норм ст. 25 та 27 Закону № 1058-ІV з урахуванням зарахування стажу позивача у пільговому обчисленні, збільшиться коефіцієнт його страхового стажу та відповідно збільшиться розмір пенсійної виплати. Тому у відповідача відсутня дискреція щодо не здійснення перерахунку пенсії позивача з 06.02.2025 з урахуванням такого стажу. Натомість визначення коефіцієнту страхового стажу, а також суми пенсійної виплати позивача входить до виключних повноважень відповідача, якого суд не підміняє.
Отже, суд, окрім зарахування стажу, зобов`язує відповідача перерахувати пенсію позивача з 06.02.2025, що є ефективним та належним способом захисту права позивача.
2. Щодо застосування коефіцієнтів підвищення.
Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. 
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50% показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100% показника зростання середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Згідно з ст. 2, ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 9 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (надалі - Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
15.02.2022 було прийнято Закон України ''Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства'' № 2040-ІХ, яким ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ викладено в новій редакції. А саме визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 ч. 2 ст. 42 Закону 1058-ІV.
Постановою № 124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону 1058-ІV, пунктом 5 якого передбачено, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку. Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою: К=((ЗСЦ+ЗСЗ)х50%/100%)+1%, де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках); ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної платив Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%, де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення; Псзп (2) - показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100% показника зростання середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку. Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Відповідно до пунктів 1 Постанов № 168, № 185 та № 209 у 2023-2025 роках перерахунок пенсій згідно з Порядком проводиться з 01.03.2023, 01.03.2024, 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах: 1,197, 1,0796, 1,115.
Отже, індексація пенсій відповідно до Постанов № 168, № 185 та № 209 проводиться згідно з Порядком шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 на відповідні коефіцієнти.
Суд зазначає, що положення Порядку не узгоджені з нормами ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону № 1058-ІV); показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за положеннями Порядку).
Відповідно до ст.7 Закону № 1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Частиною 3 ст. 7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акта закону України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Отже, п. 5 Порядку повинен застосовуватися в частині, що не суперечить ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення, а не такий показник станом на 01.10.2017. Застосуванню також підлягають Постанови № 168, № 185 та № 209. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18.02.2025 у справі № 160/15379/24 та від 20.02.2025 у справі № 560/12058/24.
Тому суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у відсутності проведення з 06.02.2025 та з 01.03.2025 індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати в України за 2019-2021 роки. Така бездіяльність не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України. Тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині, а саме у спосіб, який визначений у резолютивній частині рішення, який найбільш ефективно захистить права позивача.
Судові витрати.
Оскільки вимоги задоволені та в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат окрім судового збору у сумі 968,96 грн, то суд стягує з відповідача на користь позивача такий збір.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 143, 241-245, 250, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у відсутності зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в кратному обчисленні - один рік роботи за півтора роки роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 03.12.1984 до 26.09.1989 та здійснення перерахунку його пенсії з 06.02.2025 з урахуванням такого стажу.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу в кратному обчисленні - один рік роботи за півтора роки роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 03.12.1984 до 26.09.1989 та здійснити перерахунок його пенсії з 06.02.2025 і з урахуванням такого стажу.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у відсутності проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показників середньої заробітної плати в України за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески та які враховуються для обчислення пенсії, з 06.02.2025 у розмірі 1,0796 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,197) та з 01.03.2025 у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796).

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери 43, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати в України за 2019-2021 роки та які враховуються для обчислення пенсії, а саме з 06.02.2025 у розмірі 1,0796 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,197) та з 01.03.2025 у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796).

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери 43, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 (дев`яносто шість) коп.

7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. 

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук