Справа №755/17543/25
Провадження №2/534/1110/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області 
у складі: головуючого судді Комарової Д.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Калініної А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №986405673 від 04.09.2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 у розмірі 29 236,58 грн., з яких 5 900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23 336,58 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, а також судові витрати на судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» зазначило, що 04 вересня 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №986405673 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до кредитного договору кредитодавець зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 5 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього, Правилах надання грошових коштів у позику. 04 вересня 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5 900 грн. на банківську картку відповідача. Таким чином, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало умови кредитного договору. Всупереч умовам договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість.
Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року було укладено Договір факторингу №28/1118-01. До договору укладалися додаткові угоди щодо продовження строку його дії. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №200 від 25.10.2022 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №986405673.
Потім, 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача.
Між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 08.07.2025 року укладено Договір факторингу №08/07/25-Е, згідно якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №986405673. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 08.07.2025 року від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача по кредитному договору №986405673.
ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 236,58 грн., з яких: 5 900 грн. заборгованість по кредиту; 23 336,58 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відтак, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за кредитним договором №986405673 від 04.09.2022 року в розмірі 29 236,58 грн. За таких умов позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів.
Ухвалою від 16.09.2025 Дарницького районного суду м. Києва справу № 755/17543/25 направлено за підсудністю до Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області.
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у їх відсутність, а також просить позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за останнім зареєстрованим місцем проживання та шляхом публікації оголошення на веб-сайті Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте ОСОБА_1 не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду.
У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Ухвалою суду від 28.07.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 04 вересня 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір кредитної лінії №986405673 (а.с.30-34).
Договір підписано електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV9Q2G3 (а.с.34)
Пунктом 14.1 договору передбачено, що невід`ємною частиною договору є Правила надання грошових коштів у позику, що надано відповідачу до укладення Договору. Підписавши договір, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»: www.moneyveo.ua.
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалося надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 5 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.2.1 Договору). Сума кредитного ліміту, вказана в п.2.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника (п.2.2 Договору). Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5 900 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 24.09.2022 року (п.2.3 Договору). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти (п.8.1 Договору). Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника (п.8.2 Договору). За умови, якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 748,25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п.8.3 Договору). 
Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 5 900 грн від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на його картковий рахунок, зазначений в заявці, підтверджується платіжним дорученням № 46d7d236-6372-4b7a-bf25-e63584db1d8b від 04.09.2022 (а.с.17) та відповіддю АТ «Райфффйзен Банк» про зарахування 04.09.2022 в сумі 5 900 на рахунок № НОМЕР_1 відкритим на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 97-98)
Таким чином, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.
Відповідно до п.7.1 Договору на момент укладення цього Договору, сторони дійшли згоди, що сума кредиту за всіма наданими траншами має бути повернена кредитодавцю не пізніше дати закінчення дисконтного періоду кредитування 24.09.2022 року, а саме не пізніше ніж через 20 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Пунктом 7.10 Договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплатити кредит, проценти за користування ним, неустойку та інші нарахування, передбачені Договором, у випадку їх наявності, будь-яким доступним йому способом, включаючи, але не обмежуючись, способами, зазначеними на сайті кредитодавця.
Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та становить 29 236,58 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 5 900 грн, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 23 336 грн 58 коп.
Підпунктом 9.1.1.5 договору передбачено, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» має право без згоди позичальника укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою.
Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Так, судом встановлено, що 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено Договір факторингу №28/1118/01, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №200 від 25.10.2022 року до Договору факторингу №28/1118/01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 13 764 грн 42 коп., з яких 5 900 грн — заборгованість за основною сумою боргу; 7 864 грн 42 коп. — заборгованість за відсотками.
Крім того, 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118/01 від 28.11.2018.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) 31.12.2021 було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118/01 від 28.11.2018.
Також, 31.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118/01 від 28.11.2018.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) 31.12.2023 було укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118/01 від 28.11.2018.
Як вбачається з Реєстру прав вимоги від 23.02.2024 року, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 в сумі 29 236 грн 58 коп., з яких 5 900 грн — заборгованість за основною сумою боргу; 23 336 грн 58 коп. — заборгованість за відсотками.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «Ейс» 08.07.2025 укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е.
Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 29 236 грн 58 коп., з яких 5 900 грн — заборгованість за основною сумою боргу; 23 336 грн 58 коп. — заборгованість за відсотками.
Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Ейс» за договором від 22 вересня 2020 року №506772457.
Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитним договором відповідачем.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав що у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість в сумі 26 334 грн 35 коп., яка складається з 8 299 грн 84 коп. заборгованість за тілом кредиту, 18 034 грн 51 коп. заборгованість за відсотками, 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).
Так в даному випадку відповідач за договором кредитної лінії №986405673 від 04.09.2022 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримав кредитні кошти 04.09.2022 в сумі 5 900 грн, що підтверджується платіжним дорученням №46d7d236-6372-4b7a-bf25-e63584db1d8b від 04.09.2022.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаному договору, підлягають задоволенню.
При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов кредитного договору №986405673 від 04.09.2022 сторонами погоджено строк користування кредитом та процентна ставка за користування кредитом.
З наданих розрахунків заборгованості вбачається, що відповідно до розрахунку, наданого Первісним кредитором, за кредитним договором № 986405673 від 04.09.2022 відповідачу було видано кошти в загальному розмірі 5 900 грн. Відповідачем було частково погашено заборгованість на суму 5 грн. Станом на дату відступлення права вимоги залишок тіла кредиту становив 5 900 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», останнє набуло права вимоги до відповідача на суму 13 746 грн 42 коп. та за період з 25.10.2022 по 23.02.2024 нараховувало відсотки.
Загальна сума заборгованості на момент подання позову складає 29 336 грн 58 коп., з яких 5 900 грн — заборгованість за тілом кредиту та 23 336 грн 58 коп. — заборгованість по відсотках.
Оскільки відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі, а також сплатити відсотки за користування кредитом. При цьому, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний.
Таким чином, оскільки відповідач не виконує умов кредитного договору, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню та з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 29 336 грн 58 коп., з яких 5 900 грн — заборгованість за тілом кредиту та 23 336 грн 58 коп. — заборгованість по відсотках.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 року, додаткову угоду №25770711968 до договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг.
Відповідно до п.3.6 розділу 3 Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 року передбачено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.
При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20).
Крім того, в даному випадку слід врахувати правову позицію, викладену у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року, згідно якої: «Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».
Так, суд враховує, що представником позивача вчинені такі дії: написання позовної заяви. Докази вчинення будь-яких інших процесуальний дій надані не були. При цьому розгляд справи відбувався без участі предстаника позивача.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, виходячи з реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд доходить висновку про наявність достатність правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 2 442 грн 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за Договором № 5986405673 від 04.09.2022 у розмірі 29 236 (двадцять дев`ять тисяч двісті тридцять шість) гривень 58 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Комарова