ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 400/5827/24
адміністративне провадження № К/990/14757/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Желтобрюх І.Л., суддів – Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2026 року (судді: Градовський Ю.М., Бітов А.І., Єщенко О.В.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
в с т а н о в и в :
Приватне акціонерне товариство «Юженергобуд» (далі – ПАТ «Юженергобуд», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – ГУ ДПС у Миколаївській області, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.05.2024 № 1005714290703 та № 1005914290703.
Позовна заява аргументована тим, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Альянс» є безпідставними та спростовуються первинними бухгалтерськими документами. Позивач вказував, що форма КБ-2В містить детальний перелік виконаних робіт, а доводи відповідача щодо недостатньої деталізації первинних документів є помилковими. Крім того, товариство стверджувало, що здійснювало продаж товару (прокату плоского з вуглецевої сталі) за цінами згідно з вимогами законодавства. За розрахунками позивача, товарно-матеріальні цінності були реалізовані за ціною 49 950,51 грн за тонну, що є вищим від середньозваженої ціни придбання (48 185,56 грн за тонну).
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 15.10.2024 позов задовольнив, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 07.05.2024 № 1005714290703 та № 1005914290703.
Скасовуючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив із того, що реальність господарських операцій підтверджується ланцюгом постачання та належним документальним оформленням, а доводи відповідача щодо неконкретності актів, відсутності журналів інструктажу чи перепусток є безпідставними, оскільки роботи виконувались на не режимному об`єкті. Контролюючий орган не довів безтоварності операцій, а наведені в акті перевірки висновки є недоведеними, при цьому належно зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних після 1 липня 2017 року є достатньою підставою для формування податкового кредиту.
Крім того, суд першої інстанції визнав передчасними висновки контролюючого органу про реалізацію товару за ціною, нижчою за базу оподаткування, з тих підстав, що розрахунок середньозваженої собівартості був здійснений лише на підставі операцій з одним контрагентом, без урахування цін придбання аналогічного товару в інших постачальників.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 17.07.2025 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 скасував та постановив нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Верховний Суд постановою від 06.11.2025 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2025 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.03.2026 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 скасував та постановив нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постановляючи таке рішення апеляційний суд виходив з того, що позивачем ані під час податкової перевірки, ані до суду, не надано доказів щодо використання матеріально-технічних ресурсів ТОВ «Альянс», документального підтвердження використання матеріалів підрядника, документів щодо транспортування ТМЦ від місця зберігання до будівельного майданчику (об`єкту будівництва), журналів в`їзду/виїзду на територію будівництва, накладні на передачу матеріалів, обладнання, які потрібні для надання будівельно-монтажних робіт, сертифікати якості/відповідності на ТМЦ тощо, документального підтвердження щодо залучення чи використання власних виробничих механізмів (машин, обладнання) для надання тих чи інших послуг ТОВ «Альянс».
Вказав, що податковим органом на підставі проведеного аналізу баз даних ЄРПН та наданих документів, обґрунтовано встановлено заниження бази оподаткування ПАТ «Юженергобуд» по зареєстрованим податковим накладним на реалізацію ТМЦ (прокат плоский з вуглецевої сталі, з кодом УКТЗЕД 7210708000) контрагенту – покупцю ТОВ «Корпорація Бугські кар`єри», нижче ціни придбання при продажу таких ТМЦ (прокат плоский з вуглецевої сталі, з кодом УКТЗЕД 7210708000).
Також наголошує, що позивачем занижена база оподаткування у зв`язку з реалізацією нижче ціни придбання при продажу товарів, без обґрунтування причин такої реалізації.
Не погоджуючись із таким рішенням апеляційного суду ПАТ «Юженергобуд» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Вказує, що позивачем надано всі документи, які підтверджують реальність фактичного виконання будівельно монтажних робіт, та їх передачу від одного підприємства до іншого.
Наголошує, що судом апеляційної інстанції не досліджено в повному обсязі всі докази щодо безпідставності висновків контролюючого органу в частині встановлення факту заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ при реалізації товарно матеріальних цінностей за цінами, нижчими за звичайні.
Вказує, що автотранспортне господарство ВП Південноукраїнська АЕС знаходиться за межами атомної станції і не потребує пропускного охоронюваного режиму, спецперепустки на цю територію не передбачені, контроль за в`їздом та виїздом транспорту та будівельної техніки субпідрядника ТОВ «Альянс» договором не передбачений.
У відзиві на касаційну скаргу ГУ ДПС у Миколаївській області просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити в силі постанову апеляційного суду, який дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.
Судами попередніх інстанцій було встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області було проведено документальну позапланову перевірку ПАТ «Юженергобуд», за результатами якої складено акт від 10.04.2024 № 6837/14-29-07-03/04630809.
Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1, абзацу «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2024 року на 1 973 630 грн;
- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме: не складено та не зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних за грудень 2023 року та січень 2024 року податкові накладні на обсяг постачання (без ПДВ) 1 554 777,75 грн, крім того, податок на додану вартість — 310 955,55 грн, у тому числі: за грудень 2023 року на обсяг постачання (без ПДВ) 644 401,70 грн, крім того, ПДВ — 128 880,34 грн; за січень 2024 року на обсяг постачання (без ПДВ) 910 376,05 грн, крім того, ПДВ — 182 075,21 грн.
На підставі встановлених перевіркою порушень ГУ ДПС у Миколаївській області 07.05.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення: № 1005714290703 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2024 року на 1 973 630 грн; № 1005914290703 про застосування штрафу у розмірі 155 477,78 грн за порушення строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регламентовано ПК України.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За приписами пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, придбання або виготовлення товарів та послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками – суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів – виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
Направляючи справу на новий апеляційний перегляд Верховний Суд зауважив на передчасності висновків апеляційного суду щодо нереальності господарських операцій з ТОВ «Альянс», який, погодившись з доводами податкового органу, не надав належної правової оцінки тому факту, що дані про конкретні види робіт, їх обсяги та трудові витрати, відсутність яких розцінена як недолік довідки форми КБ-3, фактично містилися в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В. Ігнорування змісту цього первинного документа призвело до того, що встановлені судом першої інстанції фактичні дані залишилися поза увагою.
Також апеляційним судом не було спростовано встановлений судом першої інстанції факт, що роботи здійснювалися за межами промислового майданчика Південноукраїнської АЕС — на території автозаправної станції, яка не є режимним об`єктом. Натомість, апеляційний суд використав відсутність перепусток та журналів інструктажу як доказ нереальності операцій, не з`ясувавши, чи є наявність таких документів вимогою законодавства для такого об`єкта та чи облаштовано на підприємстві режимно-пропускний пункт.
Формуючи висновок про безтоварність операцій, суд апеляційної інстанції обмежився формальним відтворенням доводів контролюючого органу щодо ненадання накладних чи актів списання матеріалів, при цьому не перевіривши належним чином зміст договірних відносин, зокрема, чи мав позивач за умовами договору обов`язок постачати матеріали субпідряднику та чи мало право ТОВ «Альянс» використовувати власні ресурси.
Щодо епізоду з реалізацією металопродукції, Верховний Суд наголосив, що констатуючи заниження бази оподаткування, апеляційний суд жодним чином не перевірив та не надав оцінки доводам позивача про те, що середньозважена вартість товарів визначалася податковим органом лише за операціями з одним постачальником, тоді як відповідний товар придбавався і в інших постачальників, що суперечить принципам бухгалтерського обліку та висновкам суду першої інстанції.
Натомість, апеляційний суд під час нового розгляду повторно лише наголосив, що довідка КБ-3 не розкриває суті операцій, при цьому не дослідивши дані, вказані в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В і зробивши загальний висновок, що позивач надав лише ті документи, що вже були у справі, і вони не є достатніми.
Також апеляційний суд ухилився від виконання прямих вказівок Верховного Суду щодо необхідності надання правової оцінки висновку суду першої інстанції про те, що об`єкт будівництва (автозаправна станція «АТГ-350») знаходиться за межами промислового майданчика Південноукраїнської АЕС, не є режимним об`єктом та, відповідно, не потребує оформлення спеціальних перепусток. Замість встановлення фактичного місцезнаходження та правового статусу об`єкта, суд апеляційної інстанції обмежився констатацією відсутності у позивача журналів в`їзду/виїзду техніки та перепусток та дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині через ненадання документів, обов`язковість ведення яких для даного об`єкта не встановлена судом.
Щодо необхідності надання оцінки висновкам суду першої інстанції і доводам позивача щодо помилковості визначення контролюючим органом середньозваженої вартості товарів лише за операціями з одним постачальником, апеляційний суд обмежився суто математичним підрахунком різниці, без правової оцінки аргументів позивача про ринкові ціни.
Наведене вище у сукупності свідчить про поверхневий підхід суду апеляційної інстанції до встановлення дійсних обставин справи, оскільки суд апеляційної інстанції фактично ухилився від виконання процесуального обов`язку щодо встановлення обставин справи, не виконав вказівки касаційного суду, не вчинив реальних дій для всебічного та об`єктивного з`ясування обставин.
Так, обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частиною п`ятою статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Статтею 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Невиконання судом апеляційної інстанції вказівок Верховного Суду щодо всебічного та об`єктивного з`ясування обставин унеможливило встановлення фактичних обставин цієї справи.
Відтак, враховуючи, що судом апеляційної інстанції на порушення статей 9, 242 КАС України не повною мірою з`ясовано обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду враховує значну тривалість розгляду даної справи в судах трьох інстанцій і усвідомлює, який несприятливий вплив це чинить на сторін у справі та авторитет правосуддя в цілому, однак, з огляду на приписи статті 353 КАС України, позбавлена іншої процесуальної можливості, окрім як направити справу на повторний новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» задовольнити частково.
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2026 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська