Справа № 551/910/26

ВИРОК
Іменем України

26 серпня 2026 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченої ОСОБА_4 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12026175610000056 від 10 липня 2026 року відносно 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сагайдак Миргородського району Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, незаміжні, маючої на утриманні малолітню дитину, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , раніше несудимої, 

яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, - 

в с т а н о в и в:

Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 24 березня 2026 року, яка набрала законної сили 06 квітня 2026 року, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183 - 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 150 годин суспільно корисних робіт. 
Для відбування призначеного покарання ОСОБА_4 згідно Переліку об`єктів та виду робіт для порушників, на яких судом накладено адміністративне стягнення у виді громадських і суспільних робіт, затвердженого рішенням Шишацької селищної ради Полтавської області від 15 листопада 2025 року, Миргородським районним сектором № 3 філії ДУ « Центр пробації » в Полтавській області направлена до КП « Техкомунбуд », що за адресою: Полтавська область, Миргородський район, сел. Шишаки, вул. Короленка, 7. 
ОСОБА_4 , будучи 23 квітня 2026 року ознайомлена з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення, призначеного їй судом, при цьому, будучи попередженою про адміністративну відповідальність за ст. 183 - 2 КУпАП та кримінальну відповідальність за ст. 389 - 2 КК України, які передбачають наслідки ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, 29 квітня 2026 року приступила до відбування зазначеного виду адміністративного стягнення. 
Однак, у подальшому, а саме з 06 по 20 травня 2026 року включно ОСОБА_4 без поважних причин не з`явилася до КП « Техкомунбуд », у якому відпрацьовувала суспільно корисні роботи, внаслідок чого 20 травня 2026 року працівником Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ « Центр пробації » в Полтавській області складено протокол про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 - 2 КУпАП.
Згідно з постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 08 червня 2026 року, яка набрала законної сили 18 червня 2026 року, у справі № 551/547/26 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183 - 2 КУпАП, та у зв`язку з неможливістю накладення адміністративного стягнення провадження у справі закрито.
18 червня 2026 року для продовження відбування призначеного судом стягнення у вигляді 150 годин суспільно корисних робіт ОСОБА_4 була направлена Миргородським РС № 3 філії ДУ « Центр пробації » в Полтавській області до КП « Техкомунбуд », що за адресою: Полтавська область, Миргородський район, сел. Шишаки, вул. Короленка, 7, куди вона повинна була з`явитися не пізніше 19 червня 2026 року. 
ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що відповідно до Порядку виконання адміністративних стягнень у виді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19 березня 2019 року, повинна дотримуватися встановлених законодавством умов та порядку відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення її до адміністративної відповідальності постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 08 червня 2026 року за ст. 183 - 2 КУпАП, яка набрала законної сили 18 червня 2026 року, жодного разу без поважних причин не прибула до місця виконання суспільно корисних робіт та умисно не приступила до їх виконання, внаслідок чого не відпрацювала 115 годин суспільно корисних робіт із 150 годин, призначених постановою суду, тобто злісно ухилилася від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт. 

ОСОБА_4 вину у вчиненому визнала повністю, вказавши, що була обізнана про наслідки невиконання адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, які не виконувала через те, що самостійно виховує малолітню доньку, яку ні з ким залишити. 

Допитаний в якості свідка начальник Миргородського районного сектору № 3 філії ДУ « Центр пробації » в Полтавській області ОСОБА_5 суду вказав, що обвинувачена ОСОБА_4 з 07 квітня 2026 року перебувала на обліку, як особа, якій призначено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт. ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбування даного виду адміністративного стягнення. Для відбування стягнення ОСОБА_4 була направлена до КП « Техкомунбуд », суспільно корисні роботи виконувала за місцем свого проживання в с. Яреськи Миргородського району Полтавської області. 
У розмові з ОСОБА_4 з приводу не виконання суспільно корисних робіт, остання повідомляла, що має на утриманні малолітню дитину, через хворобу якої вона не вийшла на роботу. Вказана інформація була підтверджена офіційними даними з лікарні. У подальшому аналогічні твердження обвинуваченої не знаходили свого підтвердження. 
ОСОБА_4 неодноразово попереджалася про притягнення її до адміністративної та кримінальної відповідальності за злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт. Однак, на вказані попередження не реагувала, постійно вказуючи на той факт, що на її утримані перебуває малолітня дитина, яку ні з яким залишити. 

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що обіймає посаду ЗДО « Пролісок » у с. Яреськи Миргородського району Полтавської області. На підставі заяви ОСОБА_4 дитячий садок відвідувала донька останньої ОСОБА_7 . Протягом останнього року дитина все рідше почала відвідувати дитячий садок. Дитиною також опікувалася її бабуся. Під час повітряної тривоги садок працює у звичному режимі. 
Про те, що ОСОБА_4 притягнута до відповідальності та має виконувати суспільно корисні роботи їй нічого не відомо. 

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачена являється її колишньою невісткою, яка виховує онуку. Про обставини справи їй нічого не відомо. 

Від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 прокурор у судовому засіданні 17 серпня 2026 року відмовився ( а.с. 133 - 134 ). 

Вина ОСОБА_4 у вчиненому також підтверджується наступними, дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупністю та взаємозв`язку, зокрема:
- рапортом, який зареєстрований в інформаційно - комунікаційній системі « Інформаційний портал Національної поліції України » 09 липня 2026 року за № 3728, відповідно до якого до ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області через електронний документообіг надійшли подання та матеріали з Миргородського районного сектору № 3 ДУ « Центр пробації » в Полтавській області про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка с. Яреськи Миргородського району Полтавської області, ухиляється від відбування громадських робіт ( а.с. 9 );
- даними подання начальника Миргородського РС № 3 філії ДУ « Центр пробації » в Полтавській області ОСОБА_5 , адресованого начальнику СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ( а.с. 26 - 27 );
- матеріалами особової справи № 01/2026, заведеної на ім`я ОСОБА_4 , яка узята на облік Миргородським РС № 3 ДУ « Центр пробації » у Полтавській області 07 квітня 2026 року на підставі постанови Шишацького районного суду Полтавської області від 24 березня 2026 року, яка набрала законної сили 06 квітня 2026 року, відповідно до яких обвинувачена умисно та всупереч поставлених їй вимог, грубо ігноруючи вимоги чинного законодавства і встановлені їй умови та порядок відбування адміністративного стягнення, не вийшла для відбування суспільно корисних робіт без поважних причин. Органом пробації перевірялися причини невиходу на роботу ОСОБА_4 , які лише в одному випадку знайшли своє документальне підтвердження ( а.с. 28 - 132 ). 

Суд при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні, пред`явленого їй у вину правопорушення, у судовому засіданні доведена повністю.

Так, ОСОБА_4 , будучи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та визначенні стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 150 годин, умисно без поважних причин їх не виконувала. ЇЇ дії характеризуються прямим умислом. Зокрема, обвинувачена, будучи належним чином ознайомлена з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а також отримала направлення для відбування стягнення на об`єктах, підпорядкованих КП « Техкомунбуд », усвідомлювала суспільно небезпечний характер її діянь, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання, оскільки двічі була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 - 2 КУпАП, у зв`язку з чим була попереджена про кримінальну відповідальність. 

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 389-2 КК України, як умисні дії, які виразилися у злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнання повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину. 
При цьому, суд не бере до уваги в якості обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття обвинуваченої, на яку мається посилання в обвинувальному акті, оскільки щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. 
Не дивлячись на те, що обвинувачена у судовому засіданні визнала себе винною у вчиненому, однак у судовому засідлані не висловлювала осуд та бажання залагодити провину, лише констатувала, що самостійно виховує малолітню доньку без будь - якої сторонньої допомоги, тому, керуючись інтересами дитини залишалася з нею вдома та свідомо не виходила на відпрацювання суспільно корисних робіт, які їй призначені за несплату аліментів на утримання дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав. 
При цьому, ОСОБА_4 не заперечувала того факту, що донька відвідувала дитячий садок, однак через постійні повітряні тривоги батьки змушені забирати дітей, що також є причиною не виконання суспільно корисних робіт. Однак, вказані обставини спростовані у судовому засіданні показами директора дитячого садка ОСОБА_6 , яка вказала на те, що садок працює у звичному режимі з 08 до 17 години. Під час повітряних тривог дошкільних виховний заклад не припиняє свою роботу. 

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, суд враховує, що обвинувачена являється особою молодого віку, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 116 ), раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася ( а.с. 117 ), офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває ( а.с. 118 - 119 ). 

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує те, що вона вперше вчинила нетяжкий злочин.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 реального покарання в межах санкції ст. 389 - 2 КК України. 

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характер діяння, обстановку, спосіб, місце і час його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані з вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченої. 
Врахувавши ряд обставин, які пом`якшують покарання, та за відсутності обставин, які його обтяжують, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе й без ізоляції від суспільства та досягне своєї вини при звільнення останньої від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, визначених ст. 76 КК України. 

На думку суду, така міра покарання відносно обвинуваченої ОСОБА_4 є достатньою для виправлення та попередження вчинення останньою нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази прокурором не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 389 - 2 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 ( одного ) року позбавлення волі. 

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. 

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Копію вироку невідкладно вручити обвинуваченій та прокурору. 
Головуючий суддя: