Провадження № 2/359/4338/2026
Справа № 359/4416/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 червня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі 
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..
за участі секретаря судового засідання - Кулакевич В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чайка» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, та зобов`язання вчинити дії –
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого дії адвокат Кирей О.В., звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, за змістом якого просив:
- поновити строк звернення до суду,
- стягнути з Державного підприємства «Чайка» на користь ОСОБА_1 , заборгованість у сумі 183 470 гривень 97 копійок, з яких: заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2023 року по 07 серпня 2025 року в розмірі 153552 гривні 02 копійки, компенсація за невикористану відпустку в розмірі 29918 гривень 92 копійки;
- зобов`язати Державне підприємство «Чайка» нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок за період з жовтня 2023 року по 07 серпня 2025 рік за працівника: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . (а.с.1-9).

У подальшому відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 08.06.2026 просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 186979 гривень 52 копійки (а.с.61-65).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем з 2004 року, працюючи на різних посадах, а 07.08.2025 був звільнений за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. При звільненні, всупереч вимогам трудового законодавства, відповідач не провів із ним остаточного розрахунку, не виплатив нараховану заробітну плату та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку, а також не повідомив письмово про суми, нараховані при звільненні.

Позивач зазначає, що починаючи з жовтня 2023 року заробітна плата виплачувалася несвоєчасно та частинами, а з лютого 2024 року її виплата фактично припинилася. Неодноразові звернення до відповідача щодо надання розрахунку заборгованості та проведення остаточного розрахунку результатів не дали. Лише у березні-квітні 2026 року після звернення до роботодавця та направлення адвокатського запиту позивач отримав окремі документи щодо нарахованої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, однак повного розрахунку належних йому сум відповідач не надав.

На підставі отриманих документів позивач самостійно визначив розмір заборгованості, яка, на його думку, складається із заборгованості по заробітній платі за період з листопада 2023 року по 07 серпня 2025 року у сумі 153552,02 грн. та компенсації за 95 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки у сумі 29918,92 грн., що загалом становить 183470,94 грн. З урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог позивач зазначає, що після подання позову до суду, від відповідача на адресу представника на адвокатський запит надійшла відповідь від ДП «Чайка» вих. №20-26/149/5від 04.05.2026 року, у якій вказана на заборгованість по невиплачені заробітній платі перед ОСОБА_1 у сумі 186979,52 грн. 

Крім того, позивач посилається на те, що відповідно до відомостей Пенсійного фонду України відповідач не сплачував за нього єдиний соціальний внесок за період з жовтня 2023 року по серпень 2025 року, чим порушив його права як застрахованої особи, у зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача виконати відповідний обов`язок.

Щодо поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що своєчасно звернутися до суду не мав можливості, оскільки відповідач не надав йому повного розрахунку належних при звільненні сум, а про фактичний розмір заборгованості він дізнався лише після отримання документів у березні-квітні 2026 року. Також посилається на дію правового режиму воєнного стану та просить визнати причини пропуску строку поважними.

Ухвалою від 20.04.2026 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання (а.с.53-54).

У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Від відповідача ДП «Чайка» відзиву не надійшло.

Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує.

Суд, дослідивши подані заяви, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем – Державним підприємством «Чайка» у трудових відносинах, працював на різних посадах у період з 10.03.2004 року 07.08.2025, у тому числі, починаючи з 01.03.2026 на посаді терміста ІІ розряду (терміст МПЦ), та був звільнений з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України на підставі наказу №142-КТР від 07.08.2025, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці (а.с.39-40), а також випискою з наказу (а.с.26).

Згідно із Довідками №ЧЕМ00000001 від 03.03.2026, копіями розрахункових листків за період з листопада 2023 по серпень 2025 року включно позивачу була нарахована та часткова виплачена заробітна плата, з якої підлягали утриманню профвнесок, військовий збір, податок на доходи фізичних осіб (а.с.24,25, 33-38). Крім того, у серпні 2025 року позивачу нарахована відпустка за 95 днів в розмірі 36423,00 (без урахування утриманих сум). 

Ці обставини відповідачем не оспорюються, та згідно із інформацією , викладеної у листі голови комісії з перетворення ДП «Чайка» Радченко О. від 04.05.2026 №20-26/149/5, адресованому адвокат Кирей О.В., Державне підприємство «Чайка» підтверджує наявну заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі перед ОСОБА_1 в розмірі 186979,52 грн. (а.с.66).

Крім того, згідно з даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового соціального страхування Пенсійного Фонду України від 27.02.2026 (а.с.13-17) встановлено, що нарахована позивачу заробітна плата за місцем роботи філія «Чемер» ДП «Чайка» (ЄДРПОУ 14232286) з жовтня 2023 року по липень 2025 року включно не врахована до страхового стажу та нарахування пенсії.

Станом на дату судового розгляду підтвердження про фактичне зарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідачем не надано. 

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

В силу вимог ст.116 СК України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 48 КЗпП України облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Роботодавці (підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами) відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є платники єдиного внеску.

Згідно з п.1, п.4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; 4) подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за . основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, у відповідності до ч. 5 стаття 8 Закону встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

З урахуванням наведених вимог чинного трудового законодавства щодо оплати праці, беручи до уваги, що загальний розмір заборгованості перед позивачем із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку підтверджений відповідачем, а також відсутність доказів фактичної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позову. 

При цьому суд враховує, що тримісячний строк на звернення з позовом до суду відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України обчислюється з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні (ст. 116 КЗпП). Доказів вручення такого повідомлення позивачу відповідачем не надано. А тому підстави вважати, що строк звернення до суду позивачем було порушено, у суду відсутні.

Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 186979,52 грн., а також на нього підлягає покладенню обов`язок нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з жовтня 2023 року по 07 серпня 2025 року за працівника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Враховуючи, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1211,20 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 134,137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273,430 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Чайка» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 186979 гривень 52 копійки (сто вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень п`ятдесят дві копійки).

Зобов`язати Державне підприємство «Чайка» нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок за період з жовтня 2023 року по 07 серпня 2025 року включно за працівника: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду щодо стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Державного підприємства «Чайка» судовий збір на користь держави в сумі 1869 гривень 80 копійок (одна тисяча вісімсот шістдесят дев`ять гривень вісімдесят копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Чайка», ЄДРПОУ 31245250, зареєстроване місце знаходження: 08 330, Київська область, Бориспільський район, с. Дударків, вул. Гоголя, 62-А.

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня підписання судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів