Справа № 610/4522/25
провадження № 2/610/639/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого – судді Тімонової В.М.,
за участю секретарів Черепахи А.А., Кучеренко Ю.М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представниці позивача – адвоката Жмуркової В.Ю.,
відповідачки- ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
представника відповідачки- адвоката Дукіної Д.С. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Балаклія Харківської області цивільну справу № 610/4522/25 (пр. № 2/610/639/2026) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Приморська районна адміністрація м. Одеси, про усунення перешкод у спілкуванні і вихованні дитини та визначення способу участі одного із батьків у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:
20 листопада 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Жмуркової Владислави Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у якій просить: 
зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
визначити способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина наступним чином: 
особисті побачення щомісяця з можливістю перебування дитини за місцем проживання Позивача протягом тижня, без присутності матері, за попереднім погодженням з Відповідачем у телефонному режимі; 
в день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 у парні роки – з батьком, у непарні – з матір`ю, з можливістю спільного святкування/побачення за згодою батьків;
зустрічі під час зимових канікул: одна частина канікул з матір`ю, друга - з батьком з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини; 
зустрічі під час літніх канікул щорічно на один місяць за попередньою домовленістю між батьками, з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини;
зустрічі під час весняних канікул: у парні роки - з матір`ю, у непарні роки - з батьком з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини;
зустрічі під час осінніх канікул: у парні роки – з батьком, у непарні роки - з матір`ю з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини;
зустрічі з дитиною під час її хвороби та брати участь у її лікуванні; 
особисте побачення в день народження батька, 30 вересня щорічно, з можливістю перебування дитини за місцем проживання Позивача, без присутності матері, за попереднім погодженням з Відповідачем у телефонному режимі; враховуючи інтереси, стан здоров`я дитини та графік дитини; 
необмежене спілкування з дитиною засобами мобільного зв`язку, у соціальних мережах, мессенджерах (Telegram, Viber, Twitter, WhatsApp, і т.д), враховуючи інтереси, стан здоров`я дитини та графік дитини..
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2023 у справі №522/3161/23 було розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем. Разом подружжя перестало проживати з березня 2022 року. Відповідач виїхала з останнього місця проживання з дитиною ОСОБА_4 , Позивача не допускає до дитини, не надає змоги розмовляти телефоном, бачитися з ним і тим паче забирати дитину до себе. Останнє місце проживання та реєстрації Позивача було за адресою: АДРЕСА_1 Місце реєстрації дитини залишається на день подачі позову: АДРЕСА_1 . Відповідач вчиняє всі дії, спрямовані на усунення батька від спілкування з дитиною та участі у його вихованні. На телефонні дзвінки Відповідач та дитина не відповідають, навіть було змінено номер телефону, який Позивачу невідомий. Неодноразові звернення Позивача до Відповідачки щодо побачення з дитиною ігноруються.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
18.12.2025 представником відповідачки – адвокатом Дукіною Д.С. через Електронний суд подано відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування відзиву вказала, що із обставинами, викладеними у позовній заяві, відповідачка не згодна, позовні вимоги вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 01 листопада 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб. У період шлюбу у сторін народилась дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час дитина проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками від 21.04.26 та 26.04.2023 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Дитина ОСОБА_4 відвідує Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» №88 ОМР з 02.09.2024 по теперішній час. Матір в інтересах дитини уклала декларацію №001-5Е4Т-Т9Ф0 із сімейним лікарем ОСОБА_7 . Протягом 4 років малолітній ОСОБА_8 відвідував та продовжує відвідувати дошкільний освітній заклад, знаходиться на обліку в закладі охорони здоров`я тощо. У дитини сформувалось певне коло спілкування з однолітками з дитячого садку та дітьми, що проживають по сусідству, малолітній ОСОБА_8 встиг завести друзів. Викладені обставини вказують на високий рівень соціалізації малолітнього ОСОБА_8 , глибоку інтеграцію дитини в суспільстві за місцем проживання в місті Одесі, що відбулось протягом останніх чотирьох років. У дитини з матір`ю сталі родинні стосунки, син прив`язаний до матері. Відповідач забезпечила належні умови для гармонійного розвитку дитини. Із батьком, нажаль, цей зв`язок утрачений, дитина після останніх зустрічей з батьком отримала стрес, боїться його. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2023 було розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем. За час спільного проживання із позивачем траплялись чисельні сварки, колишній чоловік часто поводив себе неоднозначно, кричав, маніпулював дитиною, говорив, що забере дитину, матір її ніколи не побачить, часто вживав алкогольні напої, через що поводив себе агресивно, закривав дружину одну вдома, не випускав її з дому. З 2021 року подружжя разом не проживало, матір вимушена була з двома дітьми переїхати до іншого міста. У 2021 році батько приїхав до м. Чорноморська, де на той час проживала відповідач з дітьми, вони разом гуляли, відповідач не чинила жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми, але з його боку почались маніпуляції щодо того, що він хоче їх забрати від матері назавжди, чинив тиск на відповідача. Зустріч закінчилась сваркою. Через агресивну поведінку позивача, який почав себе агресивно поводити, ОСОБА_2 зверталась неодноразово до поліції. На протязі 2022 року позивач писав прощальні листи відповідачу, зазначаючи, що він скоро помре. У лютому 2022 року стало відомо, що у позивача була спроба суїциду. У 2023 році позивач приїхав до м. Одеси з метою побачитись з дітьми, відповідач була налякана, адже зважаючи на листи, які вона отримувала, у нього були психічні проблеми, проте, наважилась зустрітись з ним. Він поводив себе неоднозначно, спочатку кричав, потім намагався відібрати дитину, погрожував фізичною розправою. Відповідач злякалася такої поведінки та знову вимушена була звернутись до органів поліції. Таким чином, батько бачив дитину двічі, більше спроб взяти участь у вихованні та спілкуванні з дитиною не було. У позивача було безліч шансів для того, щоб спілкуватись з дитиною, однак, за 4 роки він лише двічі намагався налагодити контакт з дитиною. Позивач ніколи не телефонує дитині. Відповідач ніколи не чинила перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, навпроти, намагалась налагодити контакт з колишнім чоловіком, але через його агресивну поведінку ці спроби призводили до того, що матір отримувала стрес через те, що чоловік її залякував тим, що відбере дитину та вона її ніколи не побачить. На даний час відповідач жодних перешкод у спілкуванні із сином позивачу не чинить, навпаки, усіляко заохочує спілкування сина з батьком. Позивач може приїздити та бачитися з дитиною за місцем проживання сина, проте лише у присутності матері, адже неодноразова агресивна поведінка може стати загрозою для маленької дитини. Позовні вимоги зводяться до того, що батько хоче бачитись з дитиною тривалий час у відсутність матері, до якої малолітній ОСОБА_8 дуже прив`язаний, що є неприпустимим. Безперечно слід враховувати батьківські права та законні інтереси позивача відносно малолітньої ОСОБА_8 , прагнення реалізації батьківських обов`язків з виховання дитини тощо. Однак, при цьому слід виходити з того, що відповідні права батька не мають превалювати над правами і законними інтересами дитини, та примусова зміна способу і укладу життя, місця проживання та складу родини може призвести до негативних наслідків для малолітнього ОСОБА_8 . Жодних спроб з боку позивача щодо його участі у житті сина з урахуванням його інтересів не було. Було лише дві зустрічі, на яких батько намагався відібрати у матері дитину, залякуючи та погрожуючи, що вона її ніколи не побачить. Вказала, що малолітній ОСОБА_8 до матері ставиться з більшою перевагою, адже батька він взагалі боїться та не сприймає. Мама є важливою фігурою у побуті при розгляді проблемних ситуацій та ситуацій пов`язаних зі здоров`ям. Батько ніколи не вирішував таких проблем, не став для нього авторитетом. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги вік дитини, її стан здоров`я, та те, що дитина відвідує ясла-садок у м. Одесі, де у неї утворились сталі соціальні зв`язки, з метою підтримання нормальної фізіологічної рівноваги дитини між соціальним зв`язком та відпочинком, зважаючи на неможливість залишатись дитини без присутності матері, не можна погодитись із запропонованим графіком батька про його побачення з дитиною без присутності матері. Вважає, що жодних об`єктивних доказів того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача із сином суду не надано. Жодних об`єктивних даних про те, що відповідач вчиняє будь які активні дії чи допускає бездіяльність, які б надали суду можливість констатувати факт спричинення перешкод позивачу, справа не містить. Окрім цього, також відсутні докази того, що позивач звертався до органу опіки і піклування для вирішення спору з приводу участі у вихованні дитини (а.с. 45-48).
24.12.2025 представником позивача – адвокатом Жмурковою В.Ю. через Електронний суд подано відповідь на відзив, у якому наполягала на його задоволенні.
В обґрунтування відповіді на відзив вказала, що Відповідач через свого представника у відзиві на позовну заяву наполягає на повній відмові у позовних вимогах. Підставою відмови, на думку Відповідача, є стрес зустрічі Позивача з дитиною та те, що дитина його боїться. Також у відзиві зазначається, що, начебто, Позивач вчиняв психологічний тиск на дитину та Відповідача, намагався скоїти суїцид, часто вживав алкогольні напої, через що поводив себе агресивно, закривав дружину одну вдома, не випускав її з дому, намагався забрати дитину. Доказів будь-якого з тверджень Відповідачем надано не було. 
Щодо звернення відповідачки до поліції, зазначила, що виклик поліції не призвів а ні до складення адміністративного матеріалу, а ні до притягнення Позивача до відповідальності. Також зазначила, що у разі виявлення факту (як зазначає Відповідач) психологічного насильства, поліція була зобов`язана скласти про це протокол, чого в даному випадку не відбулося, а отже Відповідачем не надано жодного доказу неналежної поведінки Позивача по відношенню до дитини. Таким чином, заявлені вислови про поведінку Позивача є нічим іншим, як особиста думка і ставлення Відповідача до Позивача, що підтверджує те, що Відповідач перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, а також психологічно налаштовує дитину проти батька, розповідаючи дитину про «неадекватність» Позивача. 
Щодо дзвінків дитині та ненадання Позивачем доказів спілкуватися з дитиною. У зв`язку з тим, що Відповідач змінила номер телефону та не виходить жодним чином на спілкування з Позивачем, а також агресивно відноситься до будь-якого контакту прямого або через родичів, у Позивача відсутня можливість навіть спробувати спілкуватися з дитиною. На підставі зазначеного і було подано позовну заяву до суду. 
Між сторонами по даній справі дійсно наявна конфліктна ситуація, що негативно впливає на сприйняття дитиною батька. За таких обставин небажання (зі слів матері) дитини спілкуватися з батьком зумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження батька в реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею. Тому, аналізуючи дані, які заявлені Відповідачем, жодна з підстав відмовити у позовних вимога не підкріплена доказами чи фактами, тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку (а.с. 62-64).
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.01.2026 клопотання представника служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області – Овдієнко Л.М. про заміну третьої особи належною третьою особою задоволено. Замінено третю особу по справі Службу у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області на - Приморську районну адміністрацію м. Одеси в особі органу опіки та піклування, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Зобов`язано Орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 14.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
Позивач та представник позивача – адвокат Жмуркова В.О. у судовому засіданні 12.05.2026 позов підтримали та наполягали на його задоволенні з підстав, викладених у позові та у відповіді на відзив. 
Позивач вказав, що Відповідачка вивезла сина за кордон та не відповідає на його телефонні дзвінки. Перед самим від`їздом з країни, про який він нічого не знав, він мав намір приїхати до них із сином в Одесу, але вона виїхала, не давши побачитися і поспілкуватися із сином. Відповідачка говорить, що вона з дитиною в Стамбулі. Він їздив до Одеси в 2022 році. Чотири дні шукав їх по місту. Вона переховується від нього. Потім вона взагалі перестала виходити на зв`язок. Через маму відповідачки передавав кошти та подарунки для сина на день народження. Ініціатором розірвання шлюбу була відповідачка. Аліменти сплачував спочатку на двох дітей. Зі старшою дитиною також не спілкується. Дитину останній раз бачив в 2022 році, коли між ним виник конфлікт. Відповідачка викликала поліцію, бо він хотів побачити, в яких умовах живе його син. В суботу на дзвінку були він, його мати, син і відповідачка. Він хотів, щоб син проживав з ним. Він не знав, в який садочок ходить дитина. Відповідачка поїхала за кордон з причин, які йому не відомі, але скоріше за все через війну. Вважає, що дитина не буде боятися його, якщо залишиться з ним наодинці.
В подальшому позивач та його представник – адвокат Жмуркова В.Ю. в судові засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Представник відповідачки – адвокат Дукіна Д.А. в судовому засіданні позов не визнала, з підстав зазначених у відзиві. Вказала, що перешкоди в спілкуванні відповідачкою не чинила. Точного місця перебування відповідачки вона не повідомила суду. Вважає за можливе встановити порядок спілкування позивача із сином за допомогою відеозв`язку через мессенджери в присутності матері. Просила суд задовольнити позов частково лише в частині спілкування дитини з батьком в режимі онлайн.
Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що вона виїхала з дітьми за кордон 8 лютого 2026 року через ситуацію в країні, батько знав про це. Наразі батько спілкується з дитиною лише онлайн. Визнає, що батько має право на спілкування з дитиною. Зв`язок між дитиною та батьком має бути відновлений поступово. В подальшому не заперечує проти їх спілкування. Вона не чинить перешкод в їх спілкуванні. В 2021-2022 роках батько погрожував та намагався забрати в неї дитину. Наразі таких проблем немає. В 2023 році він намагався застосувати насилля проти неї. Від моменту минулого засідання батько з дитиною спілкувався один раз. Дитині не подобається спілкуватися телефоном, а тим паче із застосуванням камери.
Представник третьої особи Приморської районної адміністрації м. Одеси в особі органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, висновок органу опіки та піклування до суду не надано. 
Заслухавши позивача, його представника – адвоката Жмуркову В.Ю., відповідачку та її представника – адвоката Дукіну Д.С., допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 (а.с. 23).
Позивач ОСОБА_1 працює у філії УГВ-Сервіс АТ «Укргазвидобування» з 06.06.2016 помічником бурильника капітального ремонту свердловини 5 розряду бригади № 15 з капітального ремонту свердловини відділення капітального ремонту свердловин, що підтверджується довідкою (а.с. 8).
Відповідно до довідки від 26.04.2023 № 5105-5002730737 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.04.2023 зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа у м. Одеса (а.с 58).
Станом на 08.12.2025 малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-Садок» № 88 з 02.09.2024 (а.с. 59).
Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні пояснила, що в 2021 році невістка пішла від її сина, нікого не попередивши про своє рішення, та припинила будь-яке спілкування. Її батьки теж не відповідали на дзвінки та не повідомляли, де вони з внуком. Вона надсилала гроші на картку Лєри для того, щоб вона купила подарунок онуку. В суботу (перед засіданням) перший раз за п`ять років побачила онука через вайбер. Дитина майже не говорила нічого. Він соромився їх. Спілкувалась з онуком пів години, а син - довше. Під час останньої розмов вони обговорювали обстановку в країні. Про конфліктні ситуації сина з невісткою не знає. 
Свідок ОСОБА_10 , яка є рідною сестрою позивача, в судовому засіданні пояснила, що зі слів брата дізналась, що ОСОБА_11 разом з дітьми зникла 21.08.2021. Вони дуже близько спілкувались із ОСОБА_11 . До моменту зникнення сторони жили разом десь три роки. Вона намагалась зв`язатися із відповідачкою, на що остання сказала, що поїхала та потім поговорить , але навпаки заблокувала всіх в телефоні і не спілкувалася. Її мама погодилась лише подзвонити зі свого телефону. Позивач після зникнення дружини знайшов її в Одесі. Там вони домовилися, що будуть спілкуватися відеозв`язком, але слухавку вона не брала.
Виходячи з положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Виходячи з положень ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо),місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, перешкоджає повноцінно приймати участь у його вихованні, чим порушує його права як батька.
Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом установлено, що заявляючи вимоги про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту вчинення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Між тим, суд приходить до висновку, що фактично спір виник у зв`язку з неможливістю сторін досягти домовленостей щодо порядку спілкування позивача з дитиною.
Однак суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, але це не повинно заважати нормальному розвитку дитини.
Так, з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що спілкування батька з дитиною має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю та саме такий графік не буде суперечити інтересам дитини, не перешкоджатиме її нормальному розвитку і відповідатиме обсягу обов`язків та прав батька щодо сина.
Відтак, до запропонованого позивачем порядку, необхідно внести окремі уточнення щодо спілкування позивача із сином, а саме за участі матері ОСОБА_2 .
Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини.
Водночас суд зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині, що «особисті побачення щомісяця з можливістю перебування дитини за місцем проживання Позивача протягом тижня, без присутності матері, за попереднім погодженням з Відповідачем у телефонному режимі; в день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 у парні роки – з батьком, у непарні – з матір`ю, з можливістю спільного святкування/побачення за згодою батьків; зустрічі під час зимових канікул: одна частина канікул з матір`ю, друга - з батьком з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини; зустрічі під час літніх канікул щорічно на один місяць за попередньою домовленістю між батьками, з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини; зустрічі під час весняних канікул: у парні роки - з матір`ю, у непарні роки - з батьком з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини;- зустрічі під час осінніх канікул: у парні роки – з батьком, у непарні роки - з матір`ю з правом виїзду до курортних зон, повідомивши Відповідача щодо місця перебування дитини та умов перебування дитини;- зустрічі з дитиною під час її хвороби та брати участь у її лікуванні; особисте побачення в день народження батька, 30 вересня щорічно, з можливістю перебування дитини за місцем проживання Позивача, без присутності матері, за попереднім погодженням з Відповідачем у телефонному режимі; враховуючи інтереси, стан здоров`я дитини та графік дитини.», оскільки суд вважає їх передчасними, у зв`язку із неможливістю встановлення конкретних обставин, які будуть існувати після закінчення воєнного стану.

Зважаючи на те, що батько з дитиною тривалий час не спілкувався, не приймав участі у його вихованні через конфліктні стосунки із матір`ю дитини, намагався виконувати свої батьківські обов`язки, однак в повній мірі реалізувати їх не мав можливості через поведінку матері, яка помилково вважала, що він має намір забрати дитину від неї, суд вважає, що відповідачка чинила йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, у зв`язку з чим вимога про зобов`язання відповідачки не чинити такі перешкоди підлягає задоволенню.
Щодо способів участі у спілкуванні та вихованні дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.
Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України розподіляє їх пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Приморська районна адміністрація м. Одеси, про усунення перешкод у спілкуванні і вихованні дитини та визначення способу участі одного із батьків у вихованні дитини, - задовольнити частково.
Зобова`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши наступне:
- необмежене спілкування з дитиною засобами мобільного зв`язку, у соціальних мережах, мессенджерах (Telegram, Viber, Twitter, WhatsApp, і т.д.) з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я за участі матері ОСОБА_2 ;
- під час перебування дитини та ОСОБА_1 на території держави перебування матері та дитини - необмежений час, з урахуванням режиму дня дитини за участі матері ОСОБА_2 .
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 968,96 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Приморська районна адміністрація м. Одеси, ЄДРПОУ 26303264, місце знаходження:67039, м. Одеса, вул. Канатна, буд.134.
Повний текст рішення складено 24 липня 2026 року.

Суддя         В.М. Тімонова