Справа № 629/2474/25
Номер провадження 2/629/31/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.09.2026 м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання – Воєводіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Він Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.05.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії L5580270, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 7000,00 грн., зі сплатою відсотків 829,07% річних, штрафом 50%, строком до 08.12.2018 року та сплатою комісії. 06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L5580270 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло права кредитора відносно ОСОБА_1 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Заборгованість відповідачки становить 16000,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 7000,00 грн., за відсотками – 2385,00 грн., штрафами – 3150,00 грн., комісією – 3465,00 грн. Крім того, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивачем нараховано суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 7812,93 грн. та суму збитків з урахуванням 3% річних - 1438,68 грн. У зв`язку з чим, просять суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором № L5580270 від 22.05.2018 року у загальному розмірі 25251,61 грн., яка складається з: суми заборгованості – 16000,00 грн., суми інфляційних втрат - 7812,93 грн., суми 3% річних - 1438,68 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.
Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник надав відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідачка вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, оскільки відсутні належні та допустимі докази підписання договору сторонами. Надані позивачем документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору, що свідчить про його неукладеність або нікчемність. Відсутні докази ознайомлення відповідачки з умовами договору та надання нею згоди на їх прийняття. Матеріали справи не містять належних доказів існування заборгованості та її розміру. Подані позивачем документи (роздруківки з вебсайту, витяги, розрахунок заборгованості) мають односторонній характер, формуються самим позивачем і не підтверджені первинними бухгалтерськими документами. Позивач не надав жодного доказу фактичного отримання відповідачкою кредитних коштів: у матеріалах справи відсутні платіжні доручення, банківські виписки, меморіальні ордери чи інші розрахункові документи, які підтверджують перерахування грошових коштів. Також відсутній належний розрахунок заборгованості із зазначенням періоду нарахування, підстав та способу обчислення процентів і штрафних санкцій, що унеможливлює перевірку правильності заявлених вимог. Крім того, позивач не довів належним чином набуття права вимоги: відсутні докази наявності правових підстав для укладення договору факторингу, факту оплати за договором відступлення права вимоги, а також повідомлення відповідачки про зміну кредитора, що є обов`язковою умовою виникнення обов`язку виконання зобов`язання новому кредитору. Таким чином, позивач не довів факту надання кредиту, його отримання відповідачкою, наявності та розміру заборгованості, а також правових підстав для звернення до суду з даним позовом. Разом з тим позивач безпідставно здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму, до складу якої включено штрафні санкції, що суперечить вимогам законодавства. Додатково зазначив, що з 24.02.2022 на території України діє воєнний стан, у зв`язку з чим відповідно до змін, внесених Законом №2120-IX до Цивільного кодексу України, позичальники звільняються від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань, зокрема від сплати інфляційних втрат, 3% річних, штрафів та пені, а такі нарахування підлягають списанню, що свідчить про протиправність заявлених у цій частині вимог. Позивач також не довів факту понесення витрат на правничу допомогу, оскільки не надано належних підтверджуючих документів, зокрема платіжних документів, актів виконаних робіт та деталізації наданих послуг; заявлений розмір таких витрат є явно завищеним та не відповідає обсягу фактично наданих послуг, при цьому наявні суперечності у поданих документах, зокрема щодо дат договорів та актів, а також позивачем не заявлено належної вимоги про їх відшкодування, що виключає можливість їх стягнення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 22.05.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії L5580270, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 7000,00 грн., зі спалатою відсотків 829,07% річних, штрафом 50%, строком до 08.12.2018 року та сплатою комісії.
06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L5580270 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 
25.07.2024 року рішенням загальних зборів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінено назву з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс».
Заборгованість відповідачки становить 25251,61 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 7000,00 грн., за відсотками – 2385,00 грн., штрафами – 3150,00 грн., комісією – 3465,00 грн., суми інфляційних втрат - 7812,93 грн., суми 3% річних - 1438,68 грн.
За повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 01.07.2026 року ОСОБА_1 є клієнтом банку та на її рахунок було зарахування коштів у розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.
Приписами ч. 1ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Оскільки відповідачка належним чином не виконувала умови договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № L5580270 від 22.05.2018 року в сумі 22101,61 грн. (за тілом кредиту 7000,00 грн., відсоткам 2385,00 грн., комісії 3465,00 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних - 1438,68 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 7812,93 грн.). Нарахований позивачем штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України стягненню із відповідача не підлягає. 
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копії - договору про надання правничої допомоги № 36 від 25.04.2024 року, додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги № 36 від 25.04.2024, свідоцтва.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 2000 грн.
Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідачки в сумі 2120,22 грн., виходячи з розрахунку: 22101,61 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) /25251,61 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 2120,22 грн. 
Керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265,280-283 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (ЄДРПОУ 38750239, 04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8) заборгованість за кредитним договором № L5580270 від 22.05.2018 року в розмірі 22101 (двадцять дві тисячі сто одну) гривню 61 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (ЄДРПОУ 38750239, 04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8) витрати по сплаті судового збору в сумі 2120 (дві тисячі сто двадцять) гривень 22 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (ЄДРПОУ 38750239, 04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8) витрати на правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. А. Мицик